Дипломна робота
Аналіз ефективності маркетингової стратегії підприємства

 ЗМІСТ

Вступ
Розділ 1. Стратегічний маркетинг як перша стадія життєвого циклу
 об’єктів та його роль в діяльності підприємства
1.1. Сутність стратегічного маркетингу та його взаємозв’язок
 з принципами управління економікою
1.2. Стратегії маркетингу, їх види та етапи розробки
1.3. Контроль за виконанням організацією маркетингової стратегії
Розділ 2. Аналіз маркетингової стратегії підприємства ЗАТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі
2.1. Загальна характеристика та аналіз внутрішнього і зовнішнього 
 маркетингового середовища досліджуваного підприємства
2.2. Маркетингова стратегія підприємства «Мукачівська фабрика 
 «Реммеблі» та аналіз її ефективності
Розділ 3. Оптимізація маркетингової стратегії ЗАТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі
3.1. Фактори, що впливають на ефективність маркетингової стратегії для 
 ЗАТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі
3.2. Пропозиції щодо вдосконалення маркетингової стратегії.
Висновки
Список використаної літератури
Додатки

ВСТУП
 
Актуальність теми. В сучасних умовах найважливішими проблемами розвитку будь-якого підприємства є: забезпечення безупинного розвитку, завоювання ринкових позицій, оволодіння конкурентними перевагами у перспективі. Ефективне вирішення цих проблем можливо за рахунок вірно обраного стратегічного напрямку, грамотно розроблених стратегій , створення стратегічних планів, тобто використання стратегічного маркетингового планування. 
В основі реалізації стратегічного маркетингового планування лежить розробка та оцінка ефективності маркетингової стратегії. Ефективність маркетингової стратегії виступає як необхідна умова її формування. Їі вирішення пов’язане з такими найважливішими практичними та науковими задачами, як підвищення ефективності функціонування підприємств, забезпечення їхньої конкурентоспроможності, обґрунтування ефективності маркетингової стратегії. Тому проблема оцінки ефективності маркетингової стратегії підприємства є актуальною. 
 Мета роботи. Узагальнення накопиченого досвіду в області оцінки маркетингової стратегії підприємства, розробка науково-методичних і практичних рекомендацій з вдосконалення ефективності маркетингової стратегії підприємства. 
 Для досягнення цієї мети в дипломній роботі сформульовано та вирішено такі завдання:
 - визначено сутність та зміст маркетингової стратегії підприємства;
 - запропоновано алгоритм формування маркетингової стратегії;
 - проаналізовано фактори, які впливають на ефективність маркетингової стратегії;
 - виявлено основні недоліки та переваги наявних методів оцінки ефективності маркетингової стратегії підприємства;
 - обгрунтовано критеріальні показники та розроблено метод оцінки ефективності маркетингової стратегії підприємства.
 Аналіз досліджень і публікацій. Проблемам формування маркетингової стратегії підприємства присвячено праці таких відомих зарубіжних та вітчизняних вчених як Д. Аакер, Г. Ассель, О. Березін, І. Брітченко, А. Вайсман, О. Герман, А. Григор, Дж. Дей, А. Длігач, О. Долматов, О. Кендюхов, Н. Куденко, В. Коршунов, Ф. Котлер, В. Кучер, Ж-Ж. Ламбен, Г. Мак-Дональд, М. Макарова, І. Маркіна, Дж. О’Шоннесі, В. Ординська, М. Портер, М. Рогоза, Дж. Траут, Р. Уінслі, Р. Фатхутдинов тощо.
 У науковій літературі приділяється значна увага дослідженню оцінки ефективності маркетингових стратегій. Результати цих досліджень знайшли своє відображення в працях таких вчених, як І. Ансофф, Ф. Котлер, М. Мескон, Н. В. Куденко, М. Мак-Дональд, М. Альберт, Ф. Хедоурі, Д. Дей, Л. Багиев, С. Гарковенко та ін.
 Об’єктом дослідження є процес оцінки ефективності маркетингової стратегії підприємства «Акціонерне товариство закритого типу Мукачівська фабрика «Реммеблі».
 Предметом дослідження є теоретичні основи та прикладні аспекти оцінки ефективності маркетингової стратегії вищезгаданого підприємства.
 Методи дослідження. Вирішення поставлених завдань у дипломній роботі здійснено за допомогою таких загальнонаукових принципів і методів: принцип системності загального зв’язку та розвитку, який дозволив розкрити сутність маркетингової стратегії підприємства; принцип функціональності, на основі якого обгрунтовано зміни в функціональних складових маркетингової стратегії підприємства під впливом різних чинників. При проведенні дослідження були використані: комплексно-цільовий підхід і системний аналіз – при дослідженні сутності та змісту маркетингової стратегії підприємства, формування методів оцінки ефективності маркетингової стратегії; ситуаційний підхід – при аналізі факторів, які впливають на ефективність маркетингової стратегії підприємства; логічний і економічний аналіз – при обгрунтуванні критеріїв оцінки ефективності маркетингової стратегії підприємства.
 Інформаційною базою дослідження є законодавчі та нормативно-правові акти Верховної ради України і Кабінету міністрів України, офіційні матеріали Державного комітету статистики України, науково-методисні публікації в періодичній пресі, довідкова і монографічна література, звіти про результати господарської діяльності підприємства, матеріали особистих досліджень автора, дані мережі Internet.
 Структура роботи. Дипломна робота складається із вступу, основної частини та висновків. У вступі обґрунтовується актуальність теми, визначається мета, завдання, предмет та об’єкт дослідження. Окреслюється методологічна та теоретична бази дослідження, методи дослідження. 
У першому розділі досліджуються теоретичні основи формування стратегії маркетингу, як складової економічної стратегії маркетингу. Другий розділ роботи присвячено аналізу економічної діяльності підприємства, його фінансового стану та проводиться аналіз ринку для основної продукції. Шляхи покращення маркетингової стратегії аналізованого підприємства наведено у третьому розділі роботи. У висновках сформульовано основні результати дослідження.

РОЗДІЛ 1. СТРАТЕГІЧНИЙ МАРКЕТИНГ ЯК ПЕРША СТАДІЯ ЖИТТЄВОГО ЦИКЛУ ОБЄКТІВ ТА ЙОГО РОЛЬ В ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВА

1.1 Сутність стратегічного маркетингу та його взаємозв’язок з принципами управління економікою

 В літературі не існує єдиного визначення терміну «маркетингова стратегія». Розглянемо декілька визначень цього поняття вітчизняними та іноземними авторами:
 Г. Ассель: «Стратегія маркетингу – основний метод компанії впливати на покупців і спонукати їх до купівлі»[3,с. 797].
 С.С.Гаркавенко: «Під поняттям «стратегія маркетингу» ми розуміємо докладний всебічний план досягнення маркетингових цілей»[16,с. 134].
 Ф.Котлер, Г.Армстронг: «Стратегія маркетингу головну увагу приділяє цільовим покупцям. Компанія обирає ринок, розподіляє його на сегменти, вибирає найперспективніші та концентрує свою увагу на обслуговуванні й задоволенні цих сегментів»[27, с. 132].
 Н.Куденко: «Маркетингова стратегія – це напрям дій фірми щодо створення її цільових ринкових позицій»[30, c. 11].
 М.Мак-Дональд: «Маркетингові стратегії – це засоби досягнення маркетингових цілей щодо маркетинг-міксу»[35, с. 172].
 З даних визначень зробимо висновок,що маркетинговій стратегії властиві такі характерні риси:
 - маркетингова стратегія фірми пов’язана з довгостроковим аспектом її ринкової діяльності;
 - являє собою засіб реалізації маркетингових цілей фірми;
 - пов’язана з дослідженням маркетингового середовища,тому основою і необхідною передумовою формування маркетингової стратегії є маркетинговий стратегічний аналіз;
 - маркетингова стратегія є складовою частиною процесу загально фірмового планування, і тому вона має бути узгодженою як з місією фірми,так і з загально корпоративною стратегією, а також із стратегіями нижчих рівнів;
 - основна мета маркетингової стратегії знайти де та за рахунок чого має конкурувати фірма;
 - процес формування маркетингової стратегії має певну логіку,послідовність і циклічність.
 Так як маркетингова стратегія має довгостроковий характер і її кінцевою метою є вигідне для фірми задоволення потреб споживачів, то можна зробити висновок, що між стратегічним маркетингом та принципами управління економікою існує певний взаємозв’язок. Для його визначення спочатку охарактеризуємо принципи управління економікою.
 Принцип – основне,вихідне положення теорії,правило діяльності організації в будь-якій сфері. Чим повніші і обгрунтованіші принципи управління економікою, тим більша можливість досягнення позитивних результатів її розвитку. Формулювання принципів управління – відповідальний початковий момент побудови системи управління економікою. Фатхутдінов Р.А. в підручнику з стратегічного маркетингу дає наступний перелік принципів управління економікою:
1)	Відтворення системи життєзабезпечення.
2)	Правова регламентація управління.
3)	Соціальна орієнтація розвитку економіки.
4)	Наукова обґрунтованість системи управління.
5)	Системний підхід до управління.
6)	Орієнтація економіки на інноваційний шлях розвитку.
7)	Збереження власних сировинних ресурсів.
8)	Ранжирування об’єктів управління за важливістю.
9)	Єдність теорії і практики управління.
10)Збереження і розвиток конкурентних переваг об’єкту управління.
11)Раціоналізація рівня спеціалізації, універсалізація і централізація управління.
12)Організованість управлінських процесів.
13)Раціональне поєднання форм управління.
14)Забезпечення співставлення управлінських рішень при їх виборі.[54, с. 14-16].
 Перераховані принципи управління економікою є первинними для стратегічного маркетингу, тому що без їх аналізу і дотримання важко буде отримати ефект від маркетингу і тому ними слід керуватися при розробці нормативів конкурентоспроможності та при проведенні стратегічного маркетингу.
 В Україні, крім перерахованих принципів, ще однією важливою умовою успішного здійснення реформ, є вдосконалення управління виробничо-господарською діяльністю підприємств, впровадження сучасних досягнень менеджменту, в т.ч. і стратегічного управління. Першими почали використовувати елементи стратегічної культури підприємства, які поставили перед собою мету вийти на зарубіжні ринки. Однак не завжди їх старання забезпечували позитивні результати, адже здебільшого вони некритично копіювали концепції західної корпоративної культури. Причинами невдач були неправильний вибір технічних прийомів, необґрунтована зосередженість на одному з них, хоч їх комбінація є набагато ефективнішою;орієнтація менеджерів лише на власне бачення.
Передумовами стратегічного успіху будь-якого підприємства є всебічний аналіз зовнішніх і внутрішніх умов їх функціонування, творче стратегічне мислення керівників, менеджерів і персоналу, своєчасне вироблення й ухвалення стратегічних рішень, здатність розробляти і впроваджувати стратегію довготермінового саморозвитку.
 Кожен керівник повинен дотримуватись у своїй діяльності вироблених стандартів, затверджених планів, відповідно до цих вимог оцінювати роботу підпорядкованих менеджерів. Стандартами ефективної діяльності найчастіше є загальний обсяг продажів та обсяг продажів конкретного товару, кількість нових споживачів, частота звертання клієнтів, максимальна кількість скарг клієнтів, середня вартість обслуговування одного клієнта. Важливо, щоб ці стандарти були реалістичними, узгоджувалися із стратегічним планом підприємства.
 Ґрунтовний стратегічний план має починатись з об’єктивного аналізу слабких і сильних сторін, рішень і дій, покликаних усунути фактори, що заважають довготерміновій прибутковості підприємства.
 Метою економічної стратегії держави з перехідною економікою на першому етапі є побудова розвиненої стійкої ринкової економіки, ринкових механізмів, здатних замінити державне адміністрування. Відповідно вибудовується ієрархія завдань і пріоритетів економічної стратегії, елементами якої є стабілізація грошової, фінансової, бюджетної систем, економічна лібералізація, приватизація, реструктуризація, розвиток ринкових інститутів тощо. Ці завдання мають бути узгоджені між собою і в часі. Не менш важливий вибір адекватних заходів вирішення завдань, пошук місця держави в новій економічній структурі, встановлення порогових меж її втручання.
 Із становленням в Україні відносно сформованої ринкової системи суб’єкти господарювання почали адекватно реагувати на сигнали ринку, розробляти ефективні економічні стратегії. За таких умов політика держави стає все більш спрямованою на досягнення соціально-економічної стабільності, добробуту суспільства, компромісу між інтересами економічних суб’єктів і пріоритетами, завданнями, напрямами економічної стратегії держави.[ 24, с.309-311]
 В наступному підрозділі детальніше розглянемо види маркетингових стратегій та етапи їх розробки.

1.2 Стратегії маркетингу, їх види та етапи розробки

 В стандартах ISO серії 9000 за системами якості першою стадією життєвого циклу товару є маркетинг, який не поділяється в них на стратегічний і тактичний. Стратегічний маркетинг відповідає на питання: «Що, коли і як виробляти, щоб отримати запланований прибуток?», а тактичний – «В якому вигляді, де, кому і за якою ціною продавати, щоб задовольнити потреби споживачів і отримати плановий прибуток?» Хоча стратегічний і тактичний маркетинг виконують різні функції, але кінцева ціль в них одна, тому вони є послідовними ланками одного процесу.
 Стратегічний маркетинг виконується переважно на «вході» організації, а тактичний – на «виході». Стратегічний маркетинг як стадія життєвого циклу товару відображає просторовий аспект проблеми, а як функція – часовий аспект. Основними інструментами стратегічного маркетингу є прогнозування, функціонально-вартісний аналіз, стратегічна сегментація ринку. Концепцію стратегічного маркетингу рекомендується реалізовувати при управлінні будь-яким об’єктом. В такому випадку маркетингова стратегія стане першою загальною функцією управління.
 В іноземній економічній літературі сформовано погляд щодо класифікації стратегій фірми на трьох стратегічних рівнях: загально фірмовому, рівні стратегічних господарських підрозділів та функціональному. Проаналізувавши відповідну літературу даємо характеристику різновидів маркетингових стратегій.
 За матрицею «товар-ринок»:
 - стратегія проникнення на ринок;
 - стратегія розвитку ринку;
 - стратегія розробки товару;
 - стратегія диверсифікації.
 За матрицею Бостонської консалтингової групи:
 - інтенсифікація маркетингових зусиль;
 - підтримання існуючого становлення;
 - зменшення зусиль або продажів.
 За матрицею Мак-Кінсі: - селективність;
 - інвестиції і зростання;
 - селективне зростання;
 - отримання прибутку і відмова від участі;
 - деінвестування;
 - отримання прибутку;
 - вибірковість.
 За М.Портером:
 - сконцентрована стратегія;
 - цінове лідерство;
 - диференційована стратегія.
 Глобальні маркетингові стратегії:
 - стратегія інтернаціоналізації;
 - стратегія диверсифікації;
 - стратегія сегментації.
 Стратегії диференціації продукту:
 - забезпечення вищої якості та специфічних споживчих властивостей;
 - надійність виробу в експлуатації;
 - технічне лідерство фірми на ринку;
 - збут продукції у комплексі із супутніми товарами;
 - забезпечення впізнання товару на ринку[16, с. 133-143].
 В залежності від ринкової частки:
 - атакуюча стратегія;
 - стратегія оборони, або утримуюча стратегія;
 - стратегія відступу.
 В залежності від стану ринкового попиту:
 - стратегія конверсійного маркетингу;
 - стратегія креативного, розроблюючого маркетингу;
 - стратегія стимулюючого маркетингу;
 - стратегія синхромаркетингу(стабілізуючого);
 - стратегія ремаркетингу;
 - стратегія підтримуючого маркетингу;
 - стратегія демаркетингу;
 - стратегія протидіючого маркетингу.
 По відношенню до продукту,який виробляє фірма,виходячи із завдання оптимізації загального товарного асортименту:
 - диференціація;
 - вертикальна інтеграція;
 - диверсифікація;
 - вузька товарна спеціалізація.
 По відношенню до продукту, виходячи із завдання оптимізації експортного асортименту товарів:
 - горизонтальна стратегія;
 - концентрична стратегія;
 - конгломеративна стратегія[40, с. 258-271].
 В залежності від пріоритету щодо реалізації основних функцій маркетингу виділяють маркетингові стратегії з першочерговим розвитком одного з таких елементів маркетингового комплексу:
 - товарної політики;
 - ціноутворення;
 - реклами;
 - політики збуту;
 - особистих контактів;
 - сервісу клієнтів[44, с. 152-158].
 Н. Кудінова пропонує класифікувати маркетингові стратегії за такими класифікаційними ознаками:
 - Термін реалізації стратегії;
 - Рівень стратегічного планування;
 - Стан ринкового попиту на товари(послуги) фірми;
 - Загальноекономічний стан фірми;
 - Напрями росту;
 - Специфіка інтенсивного росту;
 - Характер диверсифікації;
 - Джерело конкурентної переваги фірми;
 - Вид диференціації фірми;
 - Рівень конкурентної активності фірми щодо утримання своєї ринкової частки;
 - Різновид наступальних конкурентних дій;
 - Ступінь сегментації ринків збуту фірми;
 - Стадія життєвого циклу товарів фірми;
 - Елементи комплексу маркетингу[30, с. 26-28] .
 Маркетингову стратегію можна розглядати як засіб, завдяки якому фірма переміщується з поточної ринкової конкурентної позиції на бажану позицію. В цьому аспекті умови та чинники, під впливом яких формується маркетингова стратегія, вельми вдало відтворив М. Мак-дональд (рис.1.1).
 За висловом М. Мак-Дональда, завдання маркетингової стратегії «полягає в переміщенні підприємства з поточної позиції на більш сильну. Це здійснюється шляхом адаптації до зовнішніх сил: конкуренції, ринкових змін, розвитку технології, а також за допомогою визначення та приведення ресурсів компанії у відповідність до можливостей, які відкриваються перед фірмою. Складність такого завдання, особливо для крупних диверсифікованих компаній, призвела до розробки теорій, концепцій і технік, які представляють процес створення стратегії в систематизованому вигляді»[35, с. 76].
 В економічній літературі по-різному висвітлюється структура процесу розробки маркетингової стратегії. 

         Цілі та завдання фірми

  Маркетингові конкурентні
       стратегії фірми та її 
               конкурентів

   Ресурси і можливості фірми

          Тенденції та впливи 
     зовнішнього середовища

Поточна конкурентна позиція фірми

Бажана майбутня конкурентна позиція фірми

 Рис. 1.1 Фактори та умови, під впливом яких здійснюється
 формування маркетингової стратегії фірми

 І. Ансофф формує процес розробки маркетингової стратегії на прикладі корпоративної стратегії і виділяє такі етапи:
1)	Внутрішній аналіз фірми;
2) Оцінка зовнішніх можливостей;
3) Формулювання цілей і вибір завдань;
4)	Рішення щодо диверсифікації;
5)	Розробка стратегії диверсифікації;
6)	Розробка конкурентної стратегії;
7)	Оцінка стратегії.
М. Мак-Дональд виділяє такі етапи розробки маркетингової стратегії:
1)	Визначення бізнесу фірми;
2)	Оцінка внутрішніх і зовнішніх маркетингових факторів;
3)	Встановлення цілей маркетингової діяльності;
4)	Розробка стратегії;
5)	Реалізація стратегії;
6)	Контроль.
Процес формування маркетингової стратегії за Г. Деєм містить такі складові етапи:
1)	Визначення бізнесу фірми;
2)	Аналіз навколишньої ситуації, виявлення можливостей і загроз;
3)	Аналіз ресурсів і можливостей фірми та визначення її сильних і слабких сторін;
4)	Аналіз минулої стратегії і деталізація існуючої стратегії;
5)	Визначення ключових стратегічних питань;
6)	Розробка варіантів стратегії;
7)	Оцінка варіантів і вибір оптимального варіанта стратегії;
8)	Прийняття стратегічних рішень.
М. Портер при формуванні маркетингової стратегії (на прикладі конкурентної стратегії) виділяє три основні етапи та кілька другорядних:
1) Визначення поточної стратегічної сфери діяльності фірми(чим фірма займається зараз):
– ідентифікація стратегій;
– стратегічні припущення.
2) Аналіз зовнішнього середовища (що відбувається у зовнішньому середовищі) :
 - аналіз стану галузей;
 - аналіз конкурентів;
 - аналіз суспільних умов;
 - аналіз сильних і слабких сторін фірми.
3) Розробка маркетингової стратегії:
- аналіз поточних стратегій на відповідність результатам аналізу зовнішнього середовища;
- розробка стратегічних альтернатив;
- формування стратегічного набору.
Н. Кудінова пропонує таку послідовність формування маркетингової стратегії фірми:
1. Розробка і формулювання місії фірми.
2. Маркетинговий стратегічний аналіз.
3. Формулювання маркетингових цілей.
4. Розробка стратегічних альтернатив.
5. Оцінка можливих варіантів маркетингових стратегій.
6. Вибір оптимального варіанта маркетингової стратегії.
 Першим етапом процесу розробки маркетингової стратегії є формулювання місії фірми. З наведених прикладів щодо побудови етапів розробки маркетингової стратегії видно, що деякі автори включають формулювання місії в процес розробки маркетингової стратегії, а деякі не включають. Наприклад, М. Мак-дональд та Г.Дей розпочинають процес розробки маркетингової стратегії з визначення бізнесу компанії, що, по суті, і передбачає формулювання місії фірми. Тим часом І.Ансофф не включає визначення місії фірми в процес розробки її стратегії.
 Між місією фірми та її маркетинговою стратегією існує така залежність:
 По- перше, місія як базовий стратегічний орієнтир діяльності фірми не може бути ефективно сформульована без участі маркетингу. Безумовно, в процесі визначення місії фірми крім маркетингового підрозділу задіяні й інші підрозділи фірми. Але в умовах маркетинговоорієнтованих фірм маркетингу належить провідна роль у процесі визначення та формулювання місії фірми.
 По-друге, маркетингова стратегія, в свою чергу, має ґрунтуватися на місії. Місія фірми (її концептуальні основи) є складовим елементом маркетингової стратегії, тобто маркетингова стратегія не може не базуватися на місії фірми.
 Тому розробка і формулювання місії фірми є необхідним складовим елементом процесу розробки маркетингової стратегії.
 Наступним важливим складовим етапом процесу розробки маркетингової стратегії фірми є маркетинговий стратегічний аналіз.
Базове значення маркетингового стратегічного аналізу в процесі розробки маркетингової стратегії пояснюється тим, що маркетинговий стратегічний аналіз:
- зменшує невизначеність при прийнятті стратегічних рішень;
- дозволяє виявити зміни зовнішнього середовища та гнучко до них пристосуватися;
- дозволяє вчасно виявити ринкові можливості та використати їх у стратегічній маркетинговій діяльності;
- дозволяє вчасно виявити ринкові загрози та запобігти їхньому негативному впливу на маркетингову стратегічну діяльність фірми;
- допомагає визначити сильні і слабкі сторони фірми, що є підставою для визначення конкурентоспроможності та стратегічного місця фірми на цільовому ринку;
- дозволяє правильно визначити конкурентну перевагу фірми, завдяки чому фірма має можливість отримати перемогу в конкурентній боротьбі.
 Враховуючи таке велике значення аналізу в процесі розробки та формування маркетингової стратегії, деякі автори навіть визначення терміна «стратегія» пов’язують із стратегічним аналізом. Наприклад, В.Єфремов визначає стратегію як «результат аналізу сильних і слабких сторін організації, а також визначення можливостей і перешкод її розвитку»[21,с. 6].
 Ігнорування маркетингового стратегічного аналізу в процесі розробки маркетингової стратегії призводить до прийняття необґрунтованих стратегічних рішень, застосування стратегії пасивного реагування на ринкові зміни, неможливості адекватного реагування на зміни маркетингового середовища фірми. В результаті послаблюються ринкові позиції фірми, вона втрачає стратегічні орієнтири своєї діяльності, що призводить до її ринкової вразливості.
 У структурі маркетингового стратегічного аналізу можна виділити дві основні складові – зовнішній аналіз та внутрішній аналіз. 
 Зовнішній аналіз охоплює такі напрямки:
- аналіз макрофакторів (економіка, законодавство, демографія, соціально-культурний, технологія);
- аналіз споживачів (сегменти, мотивація, незадоволені потреби);
- аналіз конкуренції;
- аналіз ринку (місткість ринку, прибутковість, ріст ринку, бар’єри входу-виходу, ключові фактори успіху, тенденції).
 Внутрішній аналіз охоплює безпосередньо фірму як об’єкт аналізу і включає такі основні напрямки:
- аналіз основних маркетингових показників (прибуток, обсяг продажу, задоволення потреб споживачів, якість товару, інновації, аналіз портфеля бізнесу фірми);
- аналіз маркетингових цілей та стратегій фірми (минула і поточна стратегії, стратегічні проблеми).
 Результатом зовнішнього маркетингового аналізу є визначення ринкових можливостей і загроз. Результатом внутрішнього маркетингового стратегічного аналізу є визначення сильних і слабких сторін фірми.
 Такий підхід до структури та змісту маркетингового стратегічного аналізу дозволяє зробити висновок, що базовим інструментом маркетингового стратегічного аналізу є SWOT-аналіз.
 А.А.Томпсон та А.Дж.Стрікленд порівнюють SWOT-аналіз зі стратегічним балансом, у якому сильні сторони фірми відтворюють її стратегічні активи в конкурентній боротьбі, а слабкі сторони – пасиви. «Справа в тому, наскільки сильні сторони (активи) перекривають слабкі сторони (пасиви), а також у тому, як використати сильні сторони і як посилити баланс на користь активів».
 Деякі автори поняття «стратегічний баланс» розглядають не лише з позиції сильних і слабких сторін фірми, а й у взаємоузгодженні всіх чотирьох елементів SWOT-аналізу – ринкових можливостей, ринкових загроз, сильних та слабких сторін фірми. Так, З.Є.Шершньова та С.В.Оборська пишуть: «Стратегічний баланс – це певне поєднання негативно та позитивно впливаючих на діяльність підприємства факторів (загроз та можливостей), які об’єктивно існують у зовнішньому оточенні підприємства та суб’єктивно оцінені керівниками, з відносно сильними та слабкими сторонами у функціонуванні підприємства. До того ж, найбільші загрози виникають тоді, коли негативний розвиток ситуації в середовищі накладається на слабкі сторони підприємства»[57, с. 79].
 Наступним етапом процесу розробки маркетингової стратегії (після проведеного маркетингового стратегічного аналізу) є формування можливих різновидів стратегії, оцінка стратегічних альтернатив та вибір найоптимальнішого варіанта маркетингової стратегії.
 Оптимальною ми будемо вважати таку маркетингову стратегію, яка:
- забезпечує фірмі стійку конкурентну перевагу;
- забезпечує найефективніше досягнення маркетингових і загально фірмових цілей;
- ґрунтується на використанні ринкових можливостей і знешкодженні ринкових загроз;
- є мобільною й адаптивною до ринкових змін;
- характеризується невисоким ризиком;
- є реальною, тобто відповідає ресурсним можливостям фірми;
- є сумісною з організаційною структурою фірми та її корпоративною культурою;
- є сумісною та узгодженою з іншими стратегіями фірми (тобто відсутні протиріччя між стратегіями);
- забезпечує синергізм стратегічної діяльності фірми, тобто посилює стратегічний баланс її портфеля бізнесу.
 Якщо ефективність стратегії розглядати як співвідношення між її результативністю та витратами на її реалізацію, то порівняльна прогнозна ефективність стратегії може бути оцінена за формулою[44, с. 162]:

 (1.1)

Де Ке - загальна експертна оцінка ефективності певного варіанта стратегії;
Ре – загальна експертна оцінка результативності певного варіанта стратегії за всіма цілями;
Кві – коефіцієнт вагомості і-цілі;
Оі – оцінка результативності даного варіанта за і-ціллю;
Зе – загальна експертна оцінка необхідних зусиль і складності реалізації даного варіанта стратегії;
Ксj – коефіцієнт складності використання j-ресурсу фірми;
Oj – оцінка необхідної величини j-ресурсу для даного варіанта стратегії.
 Реалізація стратегії – один з найважливіших етапів процесу маркетингового стратегічного планування. Його важливість пояснюється тим, що навіть ефективна, оптимальна маркетингова стратегія не матиме успіху, якщо виникнуть труднощі її реалізації.
 Якщо неефективними є і розроблена маркетингова стратегія, і процес її реалізації, то фірму очікує ринковий провал, для виходу з якого їй необхідно підвищити ефективність стратегії і забезпечити процес її належного виконання.
 Якщо розроблена маркетингова стратегія є неефективною, тобто не враховує ринкові можливості та загрози, не створює фірмі стійку конкурентну перевагу, то навіть за умови організації належного виконання така стратегія призведе до стратегічних труднощів для фірми. В результаті фірма не здійснить своїх стратегічних намірів. Вихід потрібно шукати в підвищенні ефективності маркетингової стратегії.
 Якщо розроблена маркетингова стратегія відповідає всім вимогам оптимальності і є ефективною, але в процесі її реалізації виникають розбіжності з організаційною структурою фірми (або служби маркетингу), системою заохочення працівників або корпоративною культурою, така стратегія не буде втілена в практичну дійсність і стратегічні цілі фірми не будуть реалізовані.
 Лише за умови ефективності і безпосередньо маркетингової стратегії, і процесу її реалізації фірма матиме стратегічний успіх і досягне поставлених цілей.
 «Реалізація стратегії – це орієнтоване на дії завдання, яке підпорядковує собі все інше і перевіряє здатність менеджера проводити організаційні зміни, розробляти та контролювати ділові процеси, мотивувати людей і досягати встановлених цілей»[50, с. 418].
 «Реалізація стратегії – це комплекс дій, що спричиняють підвищенню ділової активності в організаційній та фінансовій сферах, розробці політики фірми, створенню корпоративної культури і мотивації персоналу, керівництву всім тим, що спрямоване на досягнення намічених результатів»[50, с. 31].
 Реалізація стратегії повинна включати такі основні моменти:
- створення відповідних організаційних можливостей для успішного виконання розробленої стратегії;
- ефективне управління бюджетом для оптимального розміщення ресурсів фірми;
- запровадження відповідної корпоративної політики, яка б забезпечувала реалізацію стратегії;
- створення (розроблення) відповідної системи мотивації працівників, при необхідності – коригування їхніх обов’язків і характеру діяльності з метою досягнення найкращих результатів щодо реалізації стратегії;
- створення сприятливої атмосфери (корпоративної культури) задля успішного виконання встановлених цілей;
- забезпечення адекватного управління, необхідного для реалізації розробленої стратегії та контролю за її результатами.
 В процесі реалізації маркетингової стратегії найважливішою є адекватність між такими залежностями:
- між розробленою стратегією та організаційною структурою фірми та її служби маркетингу;
- між розробленою стратегією та рівнем професіоналізму та компетенції працівників фірми;
- між розробленою стратегією та існуючими системами фірми (системою планування, оцінки, стимулювання та заохочення працівників);
- між розробленою стратегією та корпоративною культурою.
 Таким чином, у системі реалізації маркетингової стратегії ми можемо виділити чотири основні компоненти:
- організаційна культура;
- кадри;
- системи фірми;
- корпоративна культура.
 Організаційна структура встановлює рівні управлінської підпорядкованості та механізм, через який реалізуються завдання і розв’язуються проблеми. Один з основних показників організаційної структури – ступінь її централізації.
 Централізована організаційна структура забезпечує економію на масштабах та синергічний розвиток фірми. Вона є найприйнятнішою, коли фірма виробляє невелику кількість взаємопов’язаних товарів.
 Децентралізована організаційна структура має автономні стратегічні господарські підрозділи, які побудовані за товарною/сегментною ознакою і згруповані відповідно до спроможності фірми розвивати стратегії щодо потреб ринків, які вони обслуговують. Децентралізована організаційна структура забезпечує сфокусовану оцінку результатів, наближає стратегії до цільових ринків фірми, забезпечує мінімальний рівень бюрократії. Але вона має і недоліки, серед яких:
- важко забезпечувати синергічний розвиток фірми;
- можливі дублювання функцій між функціональними підрозділами структури.
 Дуже важливою є проблема взаємоузгодження між обраною стратегією та організаційною структурою при реалізації стратегії диверсифікації, оскільки виникає стратегічно важливе питання:створювати новий стратегічний господарський підрозділ чи розміщувати новий для фірми різновид бізнесу в межах наявної організаційної структури?
 Кадри – наступний необхідний компонент, з яким має бути узгоджена реалізація маркетингової стратегії. Узгодженість між стратегією та кадрами фірми повинна відбуватися за такими напрямками:
- між обраною стратегією та професіоналізмом і компетенцією кадрів;
- між обраною стратегією та мотивацією працівників щодо її реалізації.
 Реалізація будь-якої стратегії, в тому числі й маркетингової, повинна базуватися на професіоналізмі та компетентності працівників фірми з певним досвідом роботи та певними професійними навичками.
 Є три основні різновиди стратегій щодо кадрового забезпечення обраної стратегії (маркетингової стратегії):
- стратегія виховання (навчання) власних кадрів;
- стратегія перепрофілювання кадрів;
- стратегія залучення кадрів зі сторони.
 Стратегія виховання (навчання) власних кадрів є стратегією, що постійно діє, за якої фірма постійно піклується про підвищення рівня професіоналізму та компетентності свого персоналу шляхом його навчання на тематичних семінарах, тренінгах. Ця стратегія поширена в Україні. Чимало українських підприємств залучає своїх працівників до участі в семінарах і тренінгах з маркетингу з метою підвищення їхнього професійного рівня.
 Стратегія перепрофілювання існуючих кадрів була дуже актуальною для української економіки на перших етапах становлення ринкових економічних відносин, коли перепрофілювання персоналу з технічної на економічну освіту стало масовим явищем. При створенні служби маркетингу, наприклад, багато українських підприємств йшло шляхом реконструкції існуючої організаційної структури та перепрофілювання існуючих кадрів.
 Стратегія залучення професіоналів зі сторони використовується, коли розроблена стратегія вимагає специфічних знань і професійних навичок, яких не має персонал фірми, а у фірми немає часу на навчання або перепрофілювання власних кадрів.
 Мотивація персоналу поряд з кваліфікацією і професійним досвідом впливає на реалізацію стратегії. Мотивація персоналу є складовою іншого важливого компонента процесу реалізації стратегії – компонента «системи».
 Деякі системи менеджменту фірми є стратегічно орієнтованими – системи планування, бюджетування, інформаційна система, система оцінки і заохочення персоналу. Ризик в тому, що ці системи можуть бути неадаптовані до потреб нової стратегії: вони можуть не відповідати, наприклад, реорганізованій організаційній структурі, яка створена під нову стратегію. Так, системи, які добре спрацьовували для цільового ринку «електроніка», можуть не спрацювати, коли фірма обрала стратегію диверсифікації в ринок сервісних послуг.
 Корпоративна культура – наступний дуже важливий елемент, який може сприяти або перешкоджати ефективній реалізації маркетингової стратегії.
«Організація – це не просто об’єднання людей і ресурсів. Вона також включає певні цінності і передбачення, які утворюють основу індивідуальних корпоративних клімату і культури. Культура компанії перебуває в певній залежності від рівня її вченості або зрілості».[35, с.58].
 Корпоративна культура містить три основні компоненти:
- спільні цінності;
- норми поведінки;
- символи та символічні дії.
 Спільні цінності (або домінантні переконання) працівників визначають культуру фірми через те, що є важливим для працівників. У сильній корпоративній культурі цінності широко розповсюджені і кожен працівник в змозі ідентифікувати та описати їх раціональність. Щодо системи цінностей, класичним є приклад, коли на будівельному майданчику робітників запитали: «Що ви робите?». Вони дали різні відповіді:
Перший робітник: «Довбаємо каміння».
Другий робітник: «Заробляємо на життя».
Третій робітник: «Будуємо собор».
 Таким чином, кожен робітник по-різному сприймав свою працю і по-різному оцінював її результати, оскільки спільні цінності були відсутні[30, с.57].
 Цінності є наслідком добре сформульованої місії, і можуть включати ключові активи або компетенцію фірми, які є сутністю її конкурентної переваги («Ми – найбільш креативне рекламне агентство»).
 Норми поведінки – це неформальні правила, які впливають на прийняття рішень та дії фірми через встановлення того, що є прийнятним для працівників цієї фірми, а що – неприйнятне.
 Чарльз О’Рейлі із Стендфордського університету визначає культуру як соціальну систему контролю за нормами поведінки працівників. Сильні норми поведінки можуть створювати більш ефективний контроль у фірмі над процесом реалізації планів і стратегій, ніж цілі, показники та санкції, оскільки люди завжди діють за якимось нормами. Концепція норм полягає в тому, що люди (працівники) дотримуватимуться їх тому, що вони підтверджують спільні цінності. Наприклад, нормами поведінки всесвітньо відомої фірми ІВМ є суворі й над суворі інструкції щодо отримання й дарування всіх різновидів сувенірів і подарунків. Навіть у разі ділової необхідності (наприклад, діловий обід з клієнтом за рахунок фірми) співробітник зобов’язаний отримати дозвіл у керівництва. Прямі та непрямі хабарі (у вигляді запрошення на вік-енд, сплати авіаквитків тощо) повністю виключені з діяльності фірми[30, с. 58].
 Символи і символічні дії також є частиною корпоративної культури, оскільки фірмова культура розвивається й утримується через використання візуальних символів та символічних дій. У кожній фірмі є свої ритуали, наприклад, щодо відзначення свят та проведення певних заходів. У вузах, наприклад, це урочисте прийняття в студенти, видача дипломів та ін.
Організаційна структура забезпечує основу для реалізації стратегії, тому що утворює базис для фокусування, мотивації та встановлення норм. Більшість стратегій базуються на активах і компетенція фірми (якість товару, сервісне обслуговування) або на функціональних сферах (виробництво, збут, маркетинг). Культура підтримує такі стратегії, якщо вони збігаються з системами, організаційними структурами та професійністю кадрів, які забезпечують реалізацію стратегій. Якщо не існує такої відповідності, то виникає конфлікт між стратегією і корпоративною культурою, і реалізація стратегії не матиме успіху. Так, переорієнтація українських підприємств на принципах концепції маркетингу вимагає зміни корпоративної культури, починаючи з місії і закінчуючи нормами поведінки збутового персоналу на основі спрямування на задоволення потреб споживача. Конкретну зміну корпоративної культури українських підприємств ми можемо спостерігати, коли таблички з написом: «Товар, який Ви купили,обміну і поверненню не підлягає», які існували роками за умов соціалістичної економіки і диктату виробника, змінюються на пропозиції термінів гарантії та інших різновидів сервісних послуг.
 Узагальнюючи фактори, які необхідні для успішної реалізації стратегії, наведемо результати дослідження Леппарда, який у 1987 році дослідив корпоративну культуру і процес маркетингового планування
 34 компаній і зробив висновок, що процес маркетингового планування та реалізації маркетингової стратегії буде успішним лише за таких умов:
- послаблена ієрархічність, велика гнучкість при меншій бюрократичності;
- створення певного клімату, який сприяє співробітництву працівників і заохочує роботу в колективі;
- зацікавленість у пошуку якісного вирішення проблем, які виникають;
- сконцентрованість на задоволенні потреб споживачів фірми.

1.3 Контроль за виконанням організацією маркетингової

стратегії
 Після розробки стратегії організації організовується контроль за її виконанням. Він складається з наступних етапів:
 - організація робіт по оперативному управлінні;
 - облік виконання стратегії організації;
 - контроль виконання стратегії організації;
 - аналіз ефективності виконання стратегії;
 - мотивація дотримання концепції маркетингу і нормативів конкурентоспроможності, виконання стратегії;
 - регулювання процесів управління виконання стратегії організації.
 Ведення регулярного, повного і якісного обліку виконання стратегічних планів є одним з основних умов підвищення ефективності менеджменту. Облік повинен бути організований за виконання всіх планів, програм, завдань за такими параметрами, як кількість, якість, витрати, виконавці та терміни. Облік витрат ресурсів бажано організувати по всіх видах ресурсів, товарів, стадіях їх життєвого циклу і підрозділах. По складній техніці ще необхідно організувати автоматизований облік відмов, витрат на експлуатацію, технічне обслуговування та ремонти. Вимоги до обліку:
 1) забезпечення повноти, тобто ведення обліку по всіх підсистем системи менеджменту, показниками якості, кількості та ресурсоємності товарів, підрозділам фірми, товарним ринкам і т.д.;
 2) забезпечення динамічності, тобто облік показників у динаміці та використання результатів обліку для аналізу;
3) забезпечення системності, тобто облік показників системи менеджменту та її зовнішнього середовища (макросередовище країни, інфраструктура регіону, мікросередовище фірми);
4) автоматизація обліку на основі комп'ютерної техніки; 
5) забезпечення наступності, застосовності і перспективності обліку; 
6) використання результатів обліку в стимулюванні якісної праці. 
 Якщо облік ведеться, в основному, кількісних показників і його результати де-небудь фіксуються, то контрольна функція менеджменту дещо ширше. Контроль, може, по-перше, охоплювати кількісні показники та якісні вимоги, документи та інші предмети праці, по-друге, здійснюватися у різні періоди.
 Контроль можна класифікувати за такими ознаками:
1) стадія життєвого циклу об'єкта - контроль на стадії маркетингу, НДДКР, ОТПП, виробництва, підготовки об'єкта до функціонування, експлуатації, технічного обслуговування та ремонтів;
2) об'єкт контролю – предмет праці, засоби виробництва, технологія, організація процесів, умови праці, праця, навколишнє природне середовище, параметри інфраструктури регіону, документи, інформація; 
3) стадія виробничого процесу – вхідний, операційний контроль, контроль готової продукції, транспортування та зберігання; 
4) виконавець – самоконтроль, менеджер, контрольний майстер, відділ технічного контролю, інспекційний контроль, державний, міжнародний контроль; 
5) можливість подальшого використання об'єкта контролю – руйнівний і неруйнівний контроль; 
6) прийняте рішення – активний (застережливий) і пасивний (за відхиленнями) контроль; 
7) ступінь охоплення об'єкта контролем – суцільний і вибірковий контроль; 
8) режим контролю – посилений (прискорений) і нормальний контроль; 
9) ступінь механізації – ручний, механізований, автоматизований, автоматичний контроль;
10) час контролю – попередній, поточний, заключний контроль; 
11) спосіб отримання та обробки інформації – розрахунково-аналітичний, статистичний, реєстраційний; 
12) періодичність виконання контрольних операцій – безперервний і періодичний контроль.
 Після контролю виконання стратегії організації настає етап аналізу її ефективності. Як показники ефективності функціонування організації застосовуються показники рентабельності продажів, капіталу, активів, продукції, а також продуктивності праці, оборотності капіталів, ліквідності. Кожен показник виконує свою роль. До єдиного інтегрального показника їх привести досить важко. У зв'язку з цим на стадії стратегічного маркетингу пропонується прогнозувати й нормувати абсолютні або відносні значення використання найважливіших ресурсів – основного і оборотного капіталу, трудових ресурсів. А на стадії тактичного маркетингу повинен розраховуватися інтегральний показник ефективності використання ресурсів в організації за аналізований період:

 Ic = a1*Kпр+а2*Кос+а3*Коб→1 (1.2)

Де, а1, а2, а3 – вагомості відповідних коефіцієнтів в собівартості продукції.
∑аj=1,0 (визначається на основі аналізу структури собівартості);
Кпр, Кос, Коб – коефіцієнти використання робочих ресурсів, основних і оборотних фондів відповідно. Розрахунок цих коефіцієнтів наводиться нижче:

  (1.3)

 Де, Ппф – фактична працездатність, яка обчислюється як відношення доданої вартості (сума фонду оплати праці і чистого прибутку) до середньорічної чисельності персоналу;
Ппн – нормативна працездатність, встановлена на стадії стратегічного маркетингу.

  (1.4)

 Де, fф – фактична фондовіддача як відношення загального об’єму продаж до вартості капіталу організації (основні фонди плюс нематеріальні активи);
 fн – нормативна фондовіддача.
маркетинг стратегія середовище
  (1.5)

 Де, Осф – фактична оборотність оборотного капіталу як відношення загального об’єму продаж до середнього залишку оборотного капіталу до кінця аналізованого періоду;
Осн – нормативна оборотність.
 Зобразимо алгоритм оцінки ефективності маркетингової стратегії, який складається з взаємопов'язаних етапів: збір інформації та її моніторинг, визначення маркетингових стратегій, оцінка ефективності портфелю маркетингових стратегій, структурний аналіз сильних і слабких сторін використання маркетингових стратегій, виявлення резервів маркетингових стратегій (рис. 1.2).

Оцінка ефективності маркетингових стратегії підприємства	

  

Структурний аналіз сильних та слабких сторін використання маркетингових стратегій	

Оцінка ефективності портфелю маркетингових стратегій	

Визначення маркетингових стратегій	

Збір інформації та її моніторинг	

 

 

Формування уніфікованого інформаційного 
банку
визначення методів маркетингового дослідження
 
оцінка якості інформації	

 

Оцінка ефективності корпоративних стратегій
Оцінка ефективності бізнес-стратегій
Оцінка ефективності функціональних стратегій	

 

Виявлення резервів маркетингових стратегій	

 

 

 Рис. 1.2 Алгоритм оцінки ефективності маркетингових 
 стратегій підприємства

Ще одним важливим елементом реалізації стратегічних планів фірми є стимулювання або мотивація їх виконання. На першому етапі цієї роботи визначаються витрати на мотивацію по одному з наступних методів:
 - метод обчислення від наявних коштів або можливостей;
 - метод числення у відсотках до суми продажів. 
 Мотивація включає всі види діяльності з розробки та реалізації стратегічних планів: розробку концепції маркетингу, інформаційне забезпечення, дослідження ринку, стимулювання підвищення конкурентоспроможності товару, організацію розробки стратегії фірми, оперативне управління реалізацією стратегічних планів. Кошти на мотивацію по кожному напряму можуть підрозділятися на дві частини: оплату всіх витрат за вирішення даного завдання (наприклад, оплата маркетингових досліджень, розробка стратегії і т.п.) і додаткову оплату або преміювання працівників будь-яких підрозділів фірми, що беруть участь у реалізації стратегічних планів. Наприклад, конструктори отримують зарплату і премію за виконання своїх завдань, але якщо вони виконали і завдання з стратегічних планів з урахуванням вимог концепції маркетингу, то повинні бути стимульовані додатково і за це. Виконувати будь-яку роботу з орієнтацією на споживача дуже важко, тому якість і напруженість праці необхідно стимулювати. Крім матеріального стимулювання, застосовуються і моральні стимули. Серед напрямів стимулювання фахівці особливо виділяють стимулювання досягнення кінцевих результатів стратегії фірми.

РОЗДІЛ 2. АНАЛІЗ МАРКЕТИНГОВОЇ СТРАТЕГІЇ ПІДПРИЄМСТВА ЗАТ «МУКАЧІВСЬКА ФАБРИКА «РЕММЕБЛІ»

2.1 Загальна характеристика та аналіз внутрішнього і зовнішнього маркетингового середовища досліджуваного підприємства

 ЗАТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі» було створене 1 квітня 1980 року на базі меблевого цеху Мукачівського міськпобуткомбінату. Завданням фабрики було: задоволення потреби населення м.Мукачева в виготовленні та ремонту меблів. Створена фабрика Міністерством побутового обслуговування населення. В складі підприємства були машинно-заготовочний цех, цех пресування деталей, клеїльно-пресувальний цех, цех оздоблення меблів, гаражі, склади. Територія фабрики складала 1,6 га. Кількість працюючих станом на 1980-2000 рр. становила 100 чоловік. На даний час на підприємстві працює 10 чоловік. З них двоє на адміністративних посадах – це директор і головний бухгалтер, та 8 робітників.
 Розглянемо комплекс маркетингу ( 4Р ) на досліджуваному підприємстві станом на 2011 рік.
 Товар ( Product ).
 Товарна політика підприємства є центром управлінських рішень щодо маркетингових заходів, навколо якого формуються інші рішення, які пов’язані з розповсюдженням товару, умовами його придбання, методом просування від виробника до покупця.
 Мукачівська фабрика «Реммеблі» згідно з класифікацією споживчих товарів виготовляє товари довготривалого користування або товари, які споживаються багаторазово – термін використання досить тривалий.
 Згідно класифікації, заснованій на поведінці споживача, це товари ретельного вибору – товари, при купівлі яких споживачі порівнюють властивості і характеристики – якість, ціну, зовнішнє оформлення з аналогічними товарами. Споживач витрачає час на порівняння, докладає зусиль до пошуку таких товарів, намагаючись знайти сприйнятливе співвідношення між вигодою і ціною.
 Якщо меблі купують для виробничого призначення, тоді вони будуть відноситися до групи – основне і допоміжне устаткування.
 Розглядаючи досліджуваний товар як комплексне поняття, виділяємо три рівні: товар за задумом, товар у реальному виконанні, товар із підкріпленням.
 Перший рівень відбиває потребу, яку товар задовольняє, або функцію, виконувану товаром для споживача. В нашому випадку меблі виконують функції: місце для зберігання (розташування) певних речей, зручність побуту, естетичні функції. Взагалі меблі вже давно стали тією потребою без якої жодна людина не може уявити свого існування.
 Другий рівень – це реально створений виріб із конкретними властивостями і характеристиками.
 Акціонерне товариство закритого типу Мукачівська фабрика «Реммеблі» виготовляє меблі на замовлення. Тому готовий виріб набуває саме таких властивостей і характеристик, які необхідні покупцю. На підприємстві представлені зразки матеріалів, з яких виготовляються меблі. Покупець може обрати всі складові своєї майбутньої покупки: починаючи з основних матеріалів таких як дерево, фанера, плити, і, закінчуючи фурнітурою, оббивкою, гаммою кольорів. Фірма виготовляє меблі будь-якої складності та на будь-який смак. Виготовлена продукція являється ручною роботою, так як меблі виготовляються майстрами вручну. За підсумком 2010 року відобразимо асортимент Мукачівської фабрики «Реммеблі» та відсоткову частку виготовлених виробів в загальній структурі виробленої продукції:
 - ліжка (10 %);
 - шафи дводверні для одежі (20 %);
 - тумбочки приліжкові ( 15 %);
 - шафи книжні ( 20%);
 - столи (15 %);
 - столи комп’ютерні ( 2 %);
 - шафи-купе ( 8 %);
 - кухонні меблі ( 10 %).
 Третій рівень – це «шлейф» обслуговування або ті додаткові послуги і вигоди, які виробник надає споживачу одночасно з товаром. Досліджуване підприємство використовує в своїй діяльності наступні елементи «підтримки товару»: термін виготовлення від 3 до 12 днів, доставка транспортом підприємства, монтаж, гарантії. Також фірма виконує послуги з ремонту меблів.
 Ціна (Price).
 Ціна і механізм ціноутворення завжди були важливими елементами будь-якої господарської системи. В умовах ринкової економіки ціни набувають особливого значення, оскільки багато в чому визначають структуру виробництва, рух матеріальних потоків, розподілення товарної маси, рівень добробуту населення.
 Цінова політика – це комплекс заходів щодо визначення ціни, знижок, умов оплати з метою задоволення потреб споживачів та отримання прибутку.
 Цінова стратегія – стратегічна лінія (план) фірми у сфері ціноутворення з орієнтацією на досягнення стратегічних цілей.
 Цінову політику Мукачівської фабрики «Реммеблі» визначає такий фактор, як витрати на виробництво. Ціноутворення відбувається за методом «Середні витрати плюс прибуток». Даний метод заснований на розрахунку ціни шляхом додавання витрат на виробництво товару та певної надбавки, яка має бути прибутком фірми. Цей метод враховує три чинники: рівень попиту на товар; чутливість клієнтів до рівня цін, які встановлюються; рівень цін конкурентів.
 Взагалі ціни на продукцію фабрики коливаються в одній амплітуді з цінами на аналогічну продукцію конкурентів. 
 Місце (Place).
 Збут це кінцевий процес у діяльності підприємства. Збут – це здійснення акту продажу з фізичним розподілом товарів з місць виробництва в місця споживання по каналам фізичного розподілу. 
 Маркетингова політика розподілу передбачає дослідження закономірностей та особливостей фізичного переміщення товарів від виробника до кінцевих споживачів через різні канали розподілу, розробку стратегії й тактики їхнього формування та функціонування.
 Акціонерне товариство Закритого типу «Мукачівська фабрика «Реммеблі» знаходиться в промисловому районі м.Мукачева по вул.Крилова,70. На сьогоднішній день підприємство трансформувалося на декілька окремих підрозділів і в складі підприємства є цех по виготовленню меблів площею 1200 кв.м. і адмінкорпус площею 250 кв.м. Фабрика розташована на площі 0,4 га. 
 Розподіл продукції досліджуваного підприємства відбувається без посередників. Тобто фабрика використовує нульовий (прямий) канал розподілу. 
 Просування (Promotion).
 Маркетингова політика комунікацій (система просування товарів та послуг на ринку) – комплекс рішень та заходів, які спрямовані на формування попиту, створення іміджу, розширення та прискорення продажу товарів та послуг на ринку.
 Мукачівська фабрика «Реммеблі» використовує наступні комунікаційні заходи:
 - Зовнішня реклама. На фасаді адмінбудинку перед територією підприємства розташоване настінне панно;
 - Реклама в засобах масової інформації, зокрема в газетах: «Мукачево», «Трибуна», «Закарпатські оголошення».
 Дамо детальнішу характеристику цих рекламоносіїв.
 Газета «Мукачево» – період виходу: щотижня, в четвер. Формат – А 3. Тираж – 5 тис. екземплярів. Регіон – Мукачево і район. Колір – чорно-білий, 14 ст., направленість – рекламно-інформаційне видання. Вартість рекламного оголошення – 55 грн. Вартість охоплення 1000 читачів, відповідно – 11 грн.
 Газета «Трибуна» – незалежна громадсько-політична газета. Регіон – Ужгород та Закарпатська область. Тираж – 20 тис., категорія – суспільно-політичне видання. Вартість рекламного оголошення – 62 грн. вартість охоплення 1000 читачів – 31 грн.
 Газета «Закарпатські оголошення» – період виходу: щотижня, в суботу. Формат – А3. Тираж – 14500. Колір – повно-кольоровий офсетний друк, 48 ст. Вартість рекламного оголошення – 100 грн. вартість охоплення 1000 читачів – 7 грн.
 Періодичність подачі рекламних оголошень в дані газети – раз в місяць. Мета цієї роботи – збільшення об’єму інформованості населення щодо підприємства та його продукції і послуг. Тому і рекламні оголошення носять інформаційний характер: дають загальну характеристику що виробляє фірма та її адресу.
 Після характеристики комплексу маркетингу досліджуваного об’єкта, звернемо увагу на те, що кожне підприємство перебуває в умовах, що постійно змінюються, тобто проводить свою діяльність в певному маркетинговому середовищі.
 Маркетингове середовище – сукупність активних суб’єктів і сил, що діють за межами фірми, впливають на її стратегію і не підпадають під безпосередній контроль. Щоб успішно функціонувати на ринку, підприємство повинне чітко визначити параметри дослідження зовнішнього і внутрішнього середовища та вибрати чинники, які найістотніше впливають на діяльність фірми.
 Зовнішнє середовище підприємства — сукупність суб'єктів господарювання, економічних, суспільних і природних умов, що діють у глобальному оточенні. Залежно від характеру впливу різноманітних факторів зовнішнє середовище поділяють на макро- і мікросередовище. 
 Макросередовище охоплює матеріально-технічні й економічні умови, суспільні відносини та інші чинники, що впливають на діяльність підприємства опосередковано. До них належать демографічні, економічні, політичні та інші чинники, що постійно змінюються і є джерелом постійного занепокоєння для фірми.
 Мікросередовище — середовище прямого впливу на підприємство. До нього належать постачальники, посередники, конкуренти, споживачі тощо.
 Фактори зовнішнього середовища – це неконтрольовані компанією фактори, які формуються під дією соціальних, економічних, технологічних, конкурентних і регулятивних сил і впливають на результати її маркетингової діяльності. Тенденції зовнішнього середовища зазвичай виявляють через аналіз п’яти груп факторів: соціальних, економічних, технологічних, конкурентних і регулятивних.
 Проведемо аналіз зовнішнього маркетингового макро-середовища в Закарпатській області, щодо основних тенденцій кожного з п’яти зовнішніх факторів. Метою даного аналізу є виявлення тенденцій, які можуть впливати на маркетингову діяльність «Акціонерного товариства Закритого типу Мукачівська фабрика «Реммеблі».
 Соціальні фактори – комплекс соціальних явищ і процесів, які визначаються чисельністю й структурним складом населення, рівнем його освіти й життя, звичаями й традиціями, трудовою етикою, готовністю терпіти нестатки, пов’язані з реформуванням економіки.
 Дослідимо наступні соціальні фактори: чисельність населення, вікова структура населення та рівень доходів населення.
 Загальна чисельність населення Закарпатської області за 2010 рік склала 1246,1 тис.осіб, з них міське населення – 463,2 тис.осіб, а сільське – 782,9 тис.осіб.
 Розподіл населення за віком наступний: 0-14 років – 14% ; 15-24 років – 14,3% ; 25-44 років – 29,2% ; 45-64 років – 27% ; 65 і понад років – 15,5%.
 Середньомісячна зарплата по Закарпатській області за 2010 рік склала 1846 грн.
 Економічні фактори – визначаються рівнем і особливостями ринкового механізму; рівнем суспільного економічного розвитку, бюджетом держави, доступністю ресурсів, рівнем доходів населення та безробіття, податковою політикою, інфляцією, відсотковими ставками, продуктивністю праці, величиною заробітної плати.
 За допомогою статистичних даних дамо визначення наступних показників економічних факторів макросередовища в Україні за 2010 рік.
 Фаза економічного циклу країни. Економічний цикл – періодичне повторення протягом років піднесення і спаду в економіці. Складається з таких фаз: криза, депресія, пожвавлення, піднесення. В Україні спостерігається така фаза економічного циклу як економічна криза. Економічна криза – фаза економічного циклу, під час якої відбувається різке відновлення порушених відтворювальних пропорцій шляхом спаду виробництва, недовантаження виробничих потужностей, зростання безробіття та ін. Початок ХХІ ст. зумовив деякі особливості економічних криз і циклів: останні стали менш глибокими і довгочасними; для фаз циклу характерна асинхронність, або різноманітність їх настання; серед видів криз переважають структурні, проміжні кризи; посилюються інфляційні процеси в економіці країн світу.
 Проте економічна криза в Україні має свої особливості. Протягом останніх років спостерігається різке посилення кризових явищ, інфляційні процеси охопили всю систему кредитної, фінансової і банківської діяльності, знижується ділова активність, збільшується міграція робочої сили у країни близького й далекого зарубіжжя, зростає частка тіньової економіки. Криза має системний характер, охоплює всі сфери життя суспільства — економічну, політичну й соціальну. Цьому сприяє те, що процес трансформації постсоціалістичного суспільства у новий для України тип соціально-економічного розвитку відбувається у важких умовах несприятливої кон'юнктури: розрив економічних зв'язків між галузями, підприємствами, містами і людьми; спекулятивне підвищення цін державою; різке зниження життєвого рівня більшості населення країни; спад виробництва ВВП; розв'язання урядом кризи неплатежів та ін. Все це перешкоджає виходу з кризи і робить її ще більш затяжною і глибокою, створює нестабільне економічне середовище.
 В «Листі про наміри» адресованому розпоряднику Міжнародного Валютного Фонду Вашингтон, зазначено: «…Українська економіка поступово відновлюється після глибокої кризи 2008-09 років. Спостерігається поступове входження економіки до фази пожвавлення і зростання після кризи, обмінний курс стабілізовано, депозити починають повертатися до банківської системи, суверенні спреди різко скоротилися, крім того, певного прогресу досягнуто і в посиленні та реабілітації банківської системи.»[60].
 Рівень інфляції. В 2010 році рівень інфляції в Україні склав 9,4%. Зазначимо, що за словами прем’єр-міністра України Миколи Азарова, показник інфляції за 2010 рік був найнижчим за останні 7 років.
 Рівень безробіття. За даними, визначеними за методологією Міжнародної організації праці (МОП), рівень безробіття серед українського населення 15-70 років знизився з 8,6% економічно активного населення в 2009 році до 8,0% в 2010. Зниження рівня безробіття констатували у всіх регіонах.
 Технологічні фактори – визначаються факторами розвитку науково-технічного прогресу в сфері виробництва. Технологічні фактори виступають основою створення й пропозиції нових видів товарів.
 Новітніми технологіями в сфері виробництва меблів є наступні:
 Мембранні преси - високопродуктивне устаткування, яке дозволяє організувати виробництво на мінімальній площі, їх продуктивність залежить від розмірів завантажувальних пристроїв, тривалості циклу пресування і ступеня механізації і автоматизації допоміжних операцій, що управляють.
 Технологія нанесення поліуретанових фарб, яка дозволяє створювати меблеві поверхні, що відповідають на вибагливі сучасні запити.
 Слід зазначити, що зараз в Україні, на відміну від інших країн з розвиненою меблевою промисловістю, практично відсутнє спеціалізоване виробництво фасадів, стільниць і інших компонентів меблів. А в багатьох розвинених країнах створені достатньо могутні виробництва даного напряму[58].
 Також зазначимо, що за рівнем новизни використовуваних технологій для виробництва меблів, в Закарпатській області, досліджуване підприємство не поступається своїм конкурентам
 Політичні фактори – представляються органами державної влади й конкуруючими партіями і групами. Держава й ринок перебувають у складних взаємовідносинах, які визначаються пануючою системою поглядів на розвиток суспільства, особливостями етапів розвитку держави, лідерами, які здійснюють політику.
 В Україні законодавча та виконавча гілки влади складаються переважно з представників однієї партії. Зокрема це: президент України, «більшість» в Верховній Раді та Кабінет Міністрів України, який і формується з цієї «більшості». З перерахованих вище фактів можна зробити такий висновок, що в країні склалася стабільна політична ситуація (різні гілки влади є одно правлячою структурою), яка дає можливості для розробки та реалізації необхідних реформ, в тому числі в секторі економіки, та прийнятті відповідних до цих реформ законопроектів.
 Правові фактори – встановлюють права, відповідальність і зобов’язання сторін в процесі ділових взаємовідносин (відносин підприємства із суспільством, обмеження на окремі види діяльності, права споживачів, порядок реєстрації підприємств). Вивчення правової частини макросередовища передбачає вивчення змісту правових актів.
 Законодавча база щодо регулювання підприємницької діяльності в Україні складається з численної кількості Законів та Постанов, і в цілому є сприятливою для розвитку підприємств. Влада не створює жорстких бар’єрів для підприємців, зокрема при вході на ринок підприємницької діяльності з виготовлення меблів. Також в Україні існує «Український фонд підтримки підприємництва», який може надати багато корисної і необхідної інформації для підприємців, причому користуватися послугами фонду можна через мережу Інтернет зайшовши на його сайт.
 Наступним етапом в даній роботі буде дослідження та аналіз зовнішніх факторів мікросередовища підприємства «Мукачівська фабрика «Реммеблі».
 Маркетингові посередники. Це ті фірми й організації, які беруть участь у тому чи іншому етапі процесу маркетингу підприємства (маркетингові дослідження, збут, просування тощо).
 До них належать:
 - торгові посередники – сприяють доведенню товару до кінцевого споживача;
 - маркетингові фірми – здійснюють маркетингові дослідження на замовлення фірми;
 - рекламні агентства – виступають суб’єктами маркетингових комунікацій фірми.
 В своїй діяльності Акціонерне товариство Закритого типу «Мукачівська фабрика «Реммеблі» користується послугами торгових посередників, які надають послуги з безпосередньо фізичного переміщення товару до його покупця. Це підприємства, які надають послуги з перевезення великих вантажів:
 Використання послуг маркетингових фірм не є доцільним в діяльності досліджуваного підприємства, тому що такі послуги є дорогими. Адміністрація фабрики «Реммеблі» самостійно проводить збір необхідної інформації і після її аналізу приймає відповідні рішення щодо комплексу маркетингу на підприємстві.
 Підприємство, яке досліджується в даній роботі використовує послуги рекламних агентств, які за виконуваними функціями відносяться до рекламопоширювачів. Це рекламні агентства, які здійснюють розміщення і (або) поширення рекламної інформації шляхом використання засобів зв’язку (в нашому випадку – газетних площ).
 Споживачі — фізичні або юридичні особи, які споживають продукцію фірми. Вони можуть бути потенційними (здатними купити певний товар) або безпосередніми (бажають і мають змогу придбати певний товар).
 Вивчаючи споживача, як фактор маркетингового середовища, необхідно звернути увагу на два основні питання: дослідження факторів, які впливають на поведінку споживача; прийняття споживачем рішення про купівлю товару.
 При дослідженні споживачів фабрики «Реммеблі» потенційними будемо вважати населення Закарпаття віком від 15 до 65 років. Це працездатна частина всього населення, їх чисельність складає 70,5 %, а в числовому еквіваленті 878,5 тис.осіб.
 Дослідження факторів, які впливають на поведінку споживача, а саме безпосередньо на прийняття ним рішення про купівлю товару проведемо за допомогою телефонного опитування. Вибір даного методу дослідження пояснюємо наступними причинами:
 - відносно низька вартість методу;
 - розповсюджена мережа ліній телефонних комунікацій;
 - значний виграш у часі;
 - не потребує часу й сил для пошуку респондентів;
 - відсутній ефект інтерв’юера.
 Отже, ми проводимо телефонне опитування жителів Закарпатської області. Метою даного маркетингового дослідження буде визначення, яким підприємствам з продажу меблів надають перевагу споживачі:
 - тим, що пропонують асортимент готових виробів;
 - тим, що виготовляють меблі під замовлення.
 Респондентів нашого телефонного опитування обираємо з телефонної книги. Вибірку формуємо наступним чином: в Закарпатській області є 13 районів, обираємо довільно по 10 чоловік з кожного району, опитуємо їх.
 Опитувальний листок складається з наступних запитань:
1) Чи купуєте Ви меблі ? Дане запитання є першим, оскільки якщо респондент не купує меблі, то не зможе дати відповідь на наступні запитання. При позитивній відповіді переходимо до наступного запитання.
2) Якщо Ви хочете придбати меблі, то здійснюєте свій вибір з запропонованих готових виробів чи звертаєтеся до виробників меблів під замовлення? 
 Якщо відповідь позитивна щодо першого варіанту альтернативи, то задаємо наступне запитання.
3) Чому Ви не хочете придбати меблі виготовлені під замовлення?
 Якщо відповідь позитивна щодо другого варіанту альтернативи, то задаємо таке запитання.
3) Яка причина того, що віддаєте перевагу меблям, виготовленим під замовлення?
 Результати проведеного маркетингового дослідження заносимо в табл.2.1.

 Табл.2.1
 Результати маркетингового дослідження
 Готові меблі	 Меблі під замовлення	
 108, з них	 22, з них	
Вважають дорогими	Складність, вимагає багато часу	Не визначились	Індивідуальні смаки	 Нестандартні 
 розміри	
 63	 37	 8	 7	 15	

Отже, за допомогою проведеного дослідження, ми визначилися, чому опитані споживачі обирають або не обирають меблі під замовлення. Перейдемо до оцінки наступного фактора зовнішнього мікросередовища підприємства.
Фінансово-кредитні організації – це організації, які становлять реальний чи потенційний інтерес для фірми та можуть впливати на можливість досягнення їх цілей. В Закарпатській області функціонує багато фінансово-кредитних установ. З них: «Ощадний Банк України», «Приватбанк», «Укрсоцбанк», «Універсалбанк», «Дельтабанк», «Фольксбанк», «Кредобанк» та інші. Перераховані установи надають послуги з кредитування підприємництва під відсоткову ставку кредиту від 17 % до 30 %, в залежності від суми грошової позики, терміну розтермінування та валюти, в якій береться позика.
Постачальники.
Роль постачальників як фактора маркетингового мікросередовища визначається тим, що матеріально-технічні ресурси та комплектуючі вироби є вхідними елементами процесу виробництва товарів. У розвиненій ринковій економіці майже не існує проблеми постачання ресурсів. Підприємство має змогу вибирати постачальників за тими чи іншими критеріями (ціна, рівень обслуговування тощо).
Незалежних постачальників, які постачають фірмі згідно з договором необхідні для організації виробничого процесу сировину, устаткування, матеріали, комплектуючі тощо класифікують за наступними ознаками:
1) За ступенем наближеності до фірми:
 - ексклюзивні – працюють лише з конкретною фірмою;
 - лояльні – обслуговують як фірму, так і її конкурентів;
 - сторонні – обслуговують лише конкурентів.
2) За пропонованим асортиментом:
 - вузькоспеціалізовані – постачають один товар або обмежену асортиментну кількість товарів;
 - широко спеціалізовані – товарну групу;
 - комплексні – прагнуть забезпечити фірму якомога більшою кількістю необхідних їй товарів.
 На ринку постачальників сировини для меблевого виробництва існує значна конкуренція, тому «Мукачівська фабрика «Реммеблі» має можливість обирати з них тих, які найбільше їй підходять. Основними постачальниками, з якими співпрацює Акціонерне товариство Закритого типу «Мукачівська фабрика «Реммеблі» є наступні підприємства:
1) Приватне підприємство «ТЕТ», Мукачево;
2) Приватне підприємство «Буторплит», Мукачево;
3) ТОВ «Планета М», Свалява.
 Перераховані постачальники за ступенем наближеності до фірми відносяться до лояльних, а за пропонованим асортиментом до комплексних. Близьке місцезнаходження постачальників від досліджуваного підприємства позитивно впливає на вчасну доставку необхідних матеріалів та сировини. Серед даних трьох постачальників найбільше фабрика «Реммеблі» співпрацює з ТОВ «Планета М», тому що це підприємство пропонує найкраще співвідношення ціни та якості. ТОВ «Планета М» в повному обсязі задовольняє фабрику з виробництва меблів у всіх необхідних матеріалах та сировині в широкому асортименті. Зокрема, асортимент постачальника складається з наступних товарів:
1. Ламінована ДСП:
а) SWISSPAN by SORBESS+;
б) KRONOSPAN.UA;
в) з глянцевим покриттям FALKO;
2. МДФ, ДВП KRONOSPAN.UA та «Вигода»;
3. Стільниці
а) скіф;
б) Luxe Form;
4. Фасади
а) BRW;
б) софтформінг Скіф;
в) постформінг Luxe Form;
5. Пресформінг «Ратан»;
6. Профіль та панелі;
7. Крайка Юг-імпорт, KRONOERG та REHAU;
8. Профіль;
9. Система шафа-купе:
а) GROSMAN;
б) BRAUN;
в) ROLLA;
10. Петлі GENOVA, FGV, TYTANIUM, BLUMBERG та LEGION;
11. Направляючі BLUMBERG та TYTANIUM;
12. Полісистема REJS, BLUMBERG та TYTANIUM;
13. Релінгова система та полиці;
14. Труба d=50;
15. Комплектуючі труби d=25;
16. Штанга;
17. Опори;
18. Ручки;
19. Гачки;
20. Різне.
 Конкуренти — підприємства, які виробляють таку саму або аналогічну продукцію, що й обрана фірма, і реалізують її на цільових ринках цього підприємства.
 Аналіз конкуренції дає можливість виявити ринкове положення фірми, конкурентоспроможність її товарів.
 На ринку виготовлення та ремонту меблів панує конкурентна ситуація. Зокрема, конкурентами Мукачівської фабрики «Реммеблі» є наступні підприємства:
 - «ТЕТ» (дир. Тарасов);
 - «Астра» (дир. Престая);
 - «Буторплит»;
 - фірма «Шторм»;
 - «Екстра»;
 - приватні підприємці Горват, Богун, Сопочкін та ін.
 Найбільшим конкурентом фірми, яку ми досліджуємо, серед перерахованих вище, є підприємство «ТЕТ». На ринку з виготовлення та ремонту меблів в Закарпатській області дане підприємство займає найбільшу ринкову частку. Воно є активним конкурентом, оскільки швидко й агресивно реагує на ринкові події. Інші конкуренти є селективними та конкурують лише у вибіркових показниках, а саме в тих, які є їхніми конкурентними перевагами.
 Проведемо порівняння продукції досліджуваного підприємства з продукцією її конкурентів за ціновим показником. Для цього проведемо калькуляцію деяких видів продукції фабрики, а саме дводверної шафи (Додаток А), тумбочки приліжкової (Додаток Б) та столу (Додаток В) . Звернемося до конкурентів для підрахунку вартості аналогічної продукції. Відобразимо результати проведеного дослідження:
1) Шафа дводверна розміром 2,1*0,8*0,55 – вартість:
 - АТЗТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі» - 1086 грн.
 - Підприємство «ТЕТ» - 1063 грн.
2) Стіл розміром 1,2*0,8*0,75 – вартість:
 - АТЗТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі» - 340 грн.
 - Підприємство «Астра» - 376 грн.
3) Тумбочка при ліжкова розміром 0,4*0,4*0,6 – вартість:
 - АТЗТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі» - 193 грн.
 - ПП Богун – 230 грн.
 Отже, можна зробити наступний висновок: в першому випадку ціна конкурента нижча на 2,1 % ; в другому – ціна конкурента вища на 10,6 % ; в третьому – також вища, але вже на 19,2 %.
 Під час аналізу конкурентів велике значення має розроблена М.Портером модель п’яти сил конкуренції:
 - конкуренція між існуючими виробниками даної галузі;
 - загроза появи нових конкурентів;
 - вплив постачальників;
 - вплив споживачів;
 - товари-замінники.
 Дамо та обґрунтуємо оцінку (від 1 до 5) п’яти сил конкуренції за М.Портером для підприємства «Мукачівська фабрика «Реммеблі».
1) За показником конкуренції між існуючими виробниками досліджуване підприємство займає середню позицію, це пояснюється значною кількістю конкурентів на ринку, оцінка за даним показником – 3 бали.
2) Загроза появи нових конкурентів для фабрики «Реммеблі» існує, оскільки бар’єри входу на даний ринок є відносно низькими. До цих бар’єрів можна віднести : економія на масштабах виробництва; правовий захист, який забезпечують патенти; необхідні капіталовкладення; ефект досвіду; імідж товарних марок. Оскільки підприємству важко боротися з існуючими конкурентами, то за показником загрози появи нових конкурентів оцінка також буде 3 бали.
3) Сутність постачальників як сили конкуренції полягає в їхній можливості підвищити ціни, знизити якість товарів або зменшити обсяг їх поставки. Так, зростання цін на базові матеріально-технічні ресурси зумовлює зменшення рентабельності в матеріаломістких галузях. Сила постачальників як фактора конкуренції зростає, коли:
 - товари постачальників диференційовані і покупцю важко замінити постачальника;
 - покупці не є важливими клієнтами для постачальника;
 - продукція постачальника посідає важливе місце у виробництві даної галузі. 
 На досліджуване підприємство постачальники не мають значного впливу, оскільки між ними також існує конкуренція. Але, так як ціна виробленого товару залежить від ціни постачань, то оцінка за даним показником 4 бали.
4) Сутність споживачів як конкурентної сили полягає в їхній спроможності торгуватися з постачальниками, що може привести до зниження ціни, надання дорожчих послуг. Сила споживачів як фактора конкуренції зростає, коли:
 - товари стандартні й рівень диференціації низький;
 - споживачів небагато й вони купують товар у великій кількості.
 Сила споживачів для фабрики «Реммеблі» є середньою, оцінка 3 бали. Це пояснюється тим, що споживачів небагато (за результатами проведеного опитування з усіх опитаних меблі під замовлення купують лише 17 % опитаних). Але підприємство може диференціювати товар та сервіс, що надає йому середньої сили перед споживачами.
5) Вплив товарів-замінників здійснюється у двох основних аспектах:через ціну та рівень інновації. Ціна товару-замінника як фактор конкуренції виявляється тоді, коли ціни фірм центрального ринку перевищують певну межу , і це примушує споживача звернути увагу на товар-замінник.
 В нашому випадку товарами-замінниками є готові меблі. Але, хочемо звернути увагу на те, що коли споживачі звертаються до послуги виготовлення меблів на замовлення, то причиною вже є відсутність готових меблів, в цьому випадку товарів-замінників. Ціна на меблі, виготовлені під замовлення, має бути дуже високою, щоб змусити споживачів шукати компроміс своїх бажань в асортименті готових меблів. Тому фабрика «Реммеблі» має силу за конкурентним показником товарів-замінників, оцінка 4 бали.
 Наступним етапом нашого дослідження є аналіз внутрішнього середовища підприємства.
 Внутрішнє середовище — внутрішні чинники, які впливають на діяльність підприємства. До них належать наявність основних виробничих фондів, обігових коштів, трудових ресурсів та ін.
 Дані показники ми визначимо за допомогою документів фінансової звітності підприємства, зокрема балансу та звіту про фінансові результати АТЗТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі» на 1 січня 2011 року (Додаток Г та Додаток Д).
 Рентабельність діяльності підприємства визначаємо за формулою:

 Р = П / В.

 Р = 58,8 / 435,6 = 0,13 або 13 %.
 За аналогічний період попереднього року, тобто за 2009 рік рентабельність діяльності фабрики має негативні результати:
 Р = -18,8 / 196,7 = -0,096 або -9,6 %.
 Розрахункова рентабельність виробництва :

 Р = Пч / Sср + Sноз , де

Пч – чистий прибуток підприємства;
Sср – середньо-річна вартість основних виробничих фондів підприємства;
Sноз – середньо-річний залишок нормованих оборотних засобів.
 Р = 58,8 / 131,8 + 216,65 = 0,17 або 17 %.
 Наявність необоротних активів:
 - основні засоби – 129,5 тис.грн.
 Оборотні активи:
 - виробничі запаси – 5,6 тис.грн.;
 - готова продукція – 20,6 тис.грн.;
 - дебіторська заборгованість за товари, роботи, послуги – 164,0 тис.грн.;
 - дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом – 2,8 тис.грн.;
 - грошові кошти в національній валюті – 51,7 тис.грн.
 Отже, досліджуване підприємство належним чином забезпечене основними виробничими фондами та обіговими коштами. Обчислимо коефіцієнт оборотності оборотних активів підприємства : 

Коб = Qр / Sноз ; Коб = 478,6 / 216,65 = 2,21

де, Qp – обсяг реалізованої продукції підприємства;
Sноз – середньо-річний залишок нормованих оборотних засобів.
 Середній рівень заробітної плати на підприємстві розраховуємо за допомогою показника витрат на оплату праці, який відображено у звіті про фінансові результати та показника середньої кількості працюючих на підприємстві:
ЗПс = 85,8 : 6 = 14,3 тис.грн./за рік.
Щодо такого показника внутрішнього маркетингового середовища як «зіграність команди», то можна сказати, що на фабриці панує розуміння між керівником та підлеглими працівниками. Керівник прагне залучити якомога більше споживачів, працівники якісно виконують покладені на них функції з виготовлення та ремонту меблів, щоб найкраще задовольнити цих споживачів, що в результаті принесе для підприємства прибуток. Зрозуміло, що якщо не буде споживача, то ні керівник, ні працівники жодного доходу не отримають. Тому в фокусі основної уваги фабрики «Реммеблі» перебуває споживач та його потреби. Лише завдяки досягненню розуміння зі споживачем та в процесі задоволення його потреб підприємство зможе отримати прибуток, що й доводиться сучасною концепцією маркетингу.
 Після загальної характеристики досліджуваного підприємства та аналізу його внутрішнього і зовнішнього маркетингового середовища перейдемо до наступного етапу нашої роботи, а саме до аналізу маркетингової стратегії підприємства.

2.2 Маркетингова стратегія підприємства «Мукачівська фабрика «Реммеблі» та аналіз її ефективності

 Залежно від рівня сегментації ринку виділяють стратегії недиференційованого, диференційованого та концентрованого маркетингу. Сутність та принципова відмінність цих стратегій відтворена на рис. 2.1 :

 Рис. 2.1 Сутність та відмінність стратегій недиференційованого,  диференційованого та концентрованого маркетингу.

 Маркетинговою стратегією Акціонерного товариства Закритого типу «Мукачівська фабрика «Реммеблі» є стратегія концентрованого маркетингу або стратегія односегментної концентрації. Охарактеризуємо її детальніше.
 Концентрований маркетинг. На відміну від недиференційованого і диференційованого маркетингу, які відтворюють намагання фірми-виробника задовольнити потреби ринку загалом (чи то одним товаром — недиференційований маркетинг, чи то великою кількістю різновидів товарів — диференційований маркетинг), концентрований маркетинг
передбачає орієнтацію діяльності фірми на одному невеликому ринковому сегменті — на ринковій ніші.
 Відмінність між сегментом і нішею полягає в тому, що:
 - сегмент має порівняно більший розмір, аніж ніша;
 - сегмент формується на основі розподілення загального ринку за одним або декількома факторами, тоді як ніша є результатом розподілення споживачів за сукупністю ознак;
 - як правило, сегмент є ареною більш сильної конкурентної боротьби порівняно з нішею;
 Вибір досліджуваним підприємством стратегії концентрованого маркетингу залежав від стадії життєвого циклу товару. Меблі – це товар, який знаходиться на стадії перехідній від зростання до зрілості. На даних етапах рівень конкуренції значно зростає, у порівнянні з етапом впровадження. Тому підприємствам, які хочуть залишитися на ринку потрібно застосовувати стратегії диференційованого маркетингу (розширювати товарний асортимент) або стратегії концентрованого маркетингу (переорієнтація діяльності на вужчий ринковий сегмент). Другий варіант і обрала фабрика «Реммеблі». 
 Сегмент, на якому працює підприємство, обраний за географічною ознакою. Цей сегмент – Закарпатська область. Даний сегмент має достатній обсяг (70,5 %, тобто 878,5 тис.осіб, економічно активного населення) та є привабливим для фірми. Конкурентна структура сегменту також є сприятливою, досліджуване підприємство немає оцінок нижче середніх за конкурентними силами. Обраний сегмент відповідає цілям та ресурсам фірми. Сегмент, на задоволення потреб якого орієнтується «Мукачівська фабрика «Реммеблі», характеризується прибутковістю, тобто він може забезпечити для фірми певний прибуток. Доказом цього є звіт про фінансові результати, в якому відображено, що прибуток досліджуваного підприємства за 2010 рік склав 58,8 тис.грн, в порівнянні зі збитком за аналогічний період попереднього року 18,8 тис.грн. 
 Перевагами обраної підприємством стратегії є наступні:
 - спеціалізація діяльності фірми на потребах одного ринкового сегмента, що дає змогу найкращим чином їх задовольнити;
 - спеціалізація на одному сегменті забезпечує економію завдяки концентрації коштів.
 Охарактеризуємо також і ризики, яким піддається підприємство при обранні стратегії односегментної концентрації:
 - існує можливість загострення конкурентної боротьби в цільовому сегменті внаслідок упровадження вужчої сегментації з боку конкурентів;
 - темпи зростання цільового сегмента можуть зменшитися, в результаті чого сегмент матиме тенденцію до скорочення, а фірма — до втрати цільового сегмента.
 Перейдемо до аналізу ефективності виконання стратегії організацією. Формули, якими ми будемо користуватися, були відображені в аналітичному розділі даної роботи. Вихідні дані для розрахунку інтегрального показника ефективності використання ресурсів подано в табл.2.2.
Нормована працездатність:

Птн = (Ф + Пб) / Ч = (100,0 + 60,0) / 6 = 26,7;

Фактична працездатність:
Птф = (85,8 + 58,8) / 6 = 24,1;
Нормативна фондовіддача:

Fн = V / (Фср + Ан) = 500,0 / 131,8 = 3,8;

Фактична фондовіддача:
Fф = 478,6 / 131,8 = 3,63;
Нормативна оборотність оборотного капіталу:

Осн = V / Оср = 500,0 / 210,0 = 2,38;

Фактична оборотність оборотного капіталу:
Осф = 478,6 / 216,65 = 2,21;
Коефіцієнт використання трудових ресурсів:

Ктр = Птф / Птн = 24,1 / 26,7 = 0,9;

Коефіцієнт використання основних фондів:

Косн = Fф / Fн = 3,63 / 3,8 = 0,96;

Коефіцієнт використання оборотних фондів:

Коб = Осф / Осн = 2,21 / 2,38 = 0,93;

Інтегральний показник ефективності використання ресурсів організації:

Іеф = а1 * Ктр + а2 * Косн + а3 * Коб = 0,2 * 0,9 + 0,12 * 0,96 + 0,68 * 
,93 = 

0,18 + 0,12 + 0,63 = 0,93.

Табл. 2.2 
Вихідні дані для розрахунків
Показники 
	Умовні позначення	Нормативні значення	Фактичні значення	
1. Загальний об’єм продаж, тис.грн.	V	500,00	478,60	
2. Балансовий прибуток, тис.грн.	Пб	60,00	58,80	
3. Фонд оплати праці (рік)	Ф
	100,00
	85,80
	
4. Середньо-річна чисельність персоналу, чол..	Ч
	6
	6
	
5. Середньо-річна вартість нематеріальних активів, тис.грн.	Ан
	-
	-
	
6. Середньо-річна вартість основних фондів, тис.грн.	Фср
	131,80
	131,80
	
7. Середній залишок оборотного капіталу (на кінець року), тис.грн.	Оср
	210,00
	216,65
	
8. Собівартість продукції, тис.грн.	С	450,00	435,60	
9. Доля матеріальних витрат в собівартості продукції	а3
	0,70
	0,68
	
10. Доля ФОП в собівартості продукції	а1	0,20	0,20	
11. Доля амортизації в собівартості продукції	а2
	0,10
	0,12

Розрахунки показують, що нормативи ефективності використання ресурсів, встановлені на стадії стратегічного маркетингу, не виконані на 7%. Це означає, що необхідно приймати додаткові заходи для підвищення ефективності.
РОЗДІЛ 3. ОПТИМІЗАЦІЯ МАРКЕТИНГОВОЇ СТРАТЕГІЇ ЗАТ «МУКАЧІВСЬКА ФАБРИКА «РЕММЕБЛІ»

3.1. Фактори, що впливають на ефективність маркетингової стратегії для ЗАТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі»

 В основі стратегії розвитку будь-якої фірми мають бути закладені науково обґрунтовані підходи, що базуються на комплексному економічному аналізі і прогнозуванні. Необхідне проведення в кожному окремому випадку спеціального дослідження, при чому акцент має бути зроблений саме на аналізі маркетингових аспектів діяльності.
При дослідженні підприємства, ми ознайомилися з комплексом маркетингу, який на ньому здійснюється. Перед тим, як запропонувати маркетингову стратегію, ми відзначимо, що саме на нашу думку необхідно змінити в діяльності фабрики, та внесемо ці пропозиції до запропонованої стратегії. При розробці стратегії маркетингу для підприємства «Мукачівська фабрика «Реммеблі» необхідно враховувати такі фактори:
- сегмент ринку, на якому працює фірма, має характеризуватися в цілому однаковою реакцією на рекламу, просування товару та інші маркетингові дії;
- вибираючи маркетингові заходи впливу на потенційного покупця слід пам’ятати, що ціна як фактор підвищення конкурентоспроможності товару займає 3-4-те місце за значимістю інших факторів.
 Серед загальних недоліків в організації маркетингової діяльності на досліджуваному підприємстві можна назвати наступні:
 - відсутність єдиного методологічного підходу до маркетингової концепції компанії;
 - орієнтацію керівництва компанії на застарілі маркетингові концепції;
 - відсутність єдиної служби маркетингу на підприємстві і цілеспрямованої діяльності в області управління маркетинговою діяльністю;
 - відсутність ясних стратегічних цілей і планів компанії і лінійних підрозділів;
 - недостатня діяльність компанії в області реклами і стимулювання збуту;
 - відсутність налагодженої системи „зворотнього” зв'язку з покупцями товарів і послуг компанії
 Проведемо аналіз факторів, що впливають на обрання відповідної маркетингової стратегії, в розрізі маркетингового «міксу» фабрики «Реммеблі».
 Товар. Товарна політика підприємства добре організована. Товар задовольняє задум споживачів та набирає виду, якого вони бажають. Меблі Мукачівської фабрики «Реммеблі» є високоякісним товаром, виготовленим з високоякісної сировини та з допомогою кваліфікованих робітників. Підкріплення товару (доставка, монтаж, гарантія, ремонт), ще раз доводить, що в товарній політиці підприємства недоліків немає.
 Ціна. Ціни на продукцію фабрики приблизно однакові з цінами на аналогічну продукцію в підприємств-конкурентів. Підприємство є прибутковим. Необхідності в зниженні цін немає, оскільки таким чином фабрика по-перше може стати збитковою, а по-друге, низькі ціни не завжди сприяють збільшенню продажів, особливо для товарів тривалого користування, так як низькі ціни можуть викликати в споживача асоціацію з низькою якістю.
 Місце. Перша пропозиція щодо організації політики розподілу на підприємстві стосується площі, якою фабрика не користується. Можна спробувати здати ці «квадратні метри» в оренду, таким чином з’явиться ще одне джерело отримання прибутку. Також хочемо відмітити, що хоч підприємство і знаходиться в промисловому районі міста Мукачева, але безпосередньо до самих споживачів цей район і відповідно фабрика є далекими. Маршрутне таксі, яке курсує на вул.Крилова здійснює відправлення з центра міста лише двічі в годину, а також має перерви в обід, коли на маршруті працює лише один автобус, відповідно і відправлення раз в годину. Це є перешкодою для споживачів, які не мають власного автотранспорту. 
 Просування. Перше, що хочемо відмітити, це недоцільність, на нашу думку, використання реклами в газеті «Трибуна». Вона є найдорожчою в порівнянні з рекламою в інших газетах. Цільовою аудиторією даного видання є в першу чергу місто Ужгород, потім вся Закарпатська область. Сегментом на який орієнтується фабрика «Реммеблі» є місто Мукачево та Мукачівський район. Велика кількість конкурентів, а тому і можливість вибору, в якому б ви не жили районі, робить недоцільним для споживачів пошук товарів в інших, далеких від них районах. Також нагадаємо, що це є громадсько-політичне видання, тому покупці даної газети не шукають інформацію щодо виробників меблів; вони можуть прочитати рекламне оголошення, а можуть не звернути уваги на нього, так як їх цікавлять новини громадського і політичного життя регіону, країни. Як ми вже зазначали, меблі є товарами ретельного вибору, тому покупці можуть купляти рекламно-інформаційні видання для пошуку необхідної інформації. Розміщуючи рекламне оголошення в таких виданнях є більша ймовірність того, що його прочитає саме той, на кого воно зорієнтоване.
 Другим фактором, що, на нашу думку, впливає на зміну маркетингової стратегії досліджуваного підприємства є недостатність використання засобів комунікаційної політики. Для порівняння, конкурент «Тарасов» використовує крім реклами в друкованих виданнях також і зовнішню рекламу ( на в’їзді/виїзді в/з міста ), рекламу на автотранспорті, рекламу за допомогою візиток. Свої пропозиції щодо використання додаткових засобів комунікаційної політики ми опишемо в наступному підрозділі даної роботи.

3.2 Пропозиції щодо вдосконалення маркетингової стратегії

 Пропозиції, щодо оптимізації маркетингової стратегії досліджуваного підприємства, будемо розглядати як процес стратегічного управління фірмою, що охоплює три основні рівні:
1. корпоративний рівень;
2. бізнес-рівень (рівень стратегічних господарських підрозділів);
3. рівень товару.
Маркетингове стратегічне планування пронизує усі ці рівні:
 - на корпоративному рівні стратегічний маркетинг бере участь у
розробленні місії фірми, встановленні її довгострокових цілей;
 - на бізнес-рівні за допомогою маркетингу здійснюється аналіз портфеля бізнесу, підрозділів фірми та визначаються стратегічні напрями їх розвитку;
 - на рівні товару маркетингове стратегічне планування встановлює маркетингові цілі та визначає стратегічні шляхи їх досягнення щодо певних
різновидів товарів, які виробляє фірма.
 Місія фірми, яку ми пропонуємо ЗАТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі» це – зростання обсягів збуту, ринкової частки, прибутку, розширення масштабів діяльності. Як відомо, існують три стратегічні напрями досягнення цієї мети:
 - інтенсифікація існуючих можливостей;
 - об’єднання зусиль з іншими підприємствами;
 - вихід в інші сфери бізнесу, які не пов'язані з основною діяльністю підприємства.
 Відповідно до цих напрямів виділяють три основні види маркетингових стратегій росту (під поняттям "ріст" розуміють розширення масштабів діяльності, і в кінцевому підсумку — обсягів збуту та прибутку підприємства):
1. інтенсивний (органічний) ріст;
2. інтегративний ріст;
З. диверсифікаційний ріст.
 Так як вихід в інші сфери бізнесу, що не пов’язані з основною діяльністю, потребує значних капіталовкладень ( що не відповідає ресурсам фабрики «Реммеблі»), то зупинимося на перших двох пропозиціях – це на стратегії інтенсивного та на стратегії інтегративного росту.
 Отже, перша пропозиція – стратегія інтенсивного росту.
 Інтенсивний (або органічний) ріст передбачає збільшення обсягів продажу, ринкової частки та прибутку підприємства шляхом інтенсифікації його існуючих ресурсів. 
 Різновид стратегії інтенсивного росту, який ми пропонуємо для досліджуваного підприємства, це стратегія розвитку ринку. Її зміст полягає в адаптації існуючих товарів підприємства до нових ринків збуту: підприємство виходить з існуючим товаром на новий ринок. Ця стратегія може бути реалізована за такими напрямами:
 - через залучення нових сегментів ринку до існуючого товару;
 - шляхом виходу на нові територіальні ринки збуту з існуючим товаром.
 Новими сегментами для ЗАТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі» можуть стати споживачі готових меблів, а також можна залучити частину споживачів конкурентів. Визначимо на рівні товару як саме ми пропонуємо фірмі досягти встановленої місії.
 Перша пропозиція стосується політики розповсюдження товарів. А зокрема, місцезнаходження офісу фабрики. Як ми вже дослідили в другому розділі, місце, де знаходиться фабрика, є не досить «доступним» для потенційних споживачів. Наша пропозиція, щодо зміни цього недоліку, полягає в оренді комерційної площі «ближчої» до споживачів. Ціни на оренду приміщень придатних під офіс в місті Мукачево знаходяться в межах від 65 грн. за 1 кв.м.
 Ми хочемо також відзначити, що дана пропозиція залежить від фінансових можливостей підприємства. Ми особисто виходили з наступних двох факторів:
 - за минулий рік фабрика мала прибуток;
 - конкурентні фірми «Тарасов» та «Астра» мають офіси розташовані по вулицях Ужгородська та Кооперативна відповідно, які є доступнішими для споживачів, що не володіють власним автотранспортом.
 Свої пропозиції щодо змін в комунікаційній політиці підприємства «Мукачівська фабрика «Реммеблі» ми поділимо на дві групи:
 1. Пропозиції щодо інтенсифікації комунікаційних заходів.
 2. Пропозиції щодо розробки рекламних звернень.
 Тепер перейдемо до детальнішої характеристики наших пропозицій.
1. Інтенсифікацію комунікаційних заходів ми розглядатимемо при незначному бюджеті і максимальному ефекті. Тому вибір носіїв рекламних звернень обиратимемо саме за цим критерієм.
 А) Реклама на радіо «Закарпаття FM».
 Радіо може використовувати будь-яка фірма з досить широким колом споживачів. Радіо викликає миттєву реакцію на рекламовану пропозицію. Воно чудово виправдовує покладені на нього надії, якщо мова йде про те, щоб познайомити клієнтів з фірмою, а також допомогти створити їй репутацію.
 Завдяки порівняно невисокій вартості, а також можливості виборчого впливу на споживачів, радіореклама займає почесне друге місце серед рекламного інструментарію невеликих фірм. 
 Переваги радіореклами:
 - порівняно низька вартість ( 1 секунда від 2,20 грн. в залежності від обраного часу транслювання рекламного ролику)
 - дає добрі результати навіть для відносно невеликого бізнесу;
 - дозволяє впливати на певний тип аудиторії;
 - зробити рекламний радіоролик досить просто і недорого, більше того,це досить цікаво;
 - доносить рекламу до людей активних, що переміщаються, що дозволяє працівникам роздрібної торгівлі буквально витягувати клієнтів з машин;
 - реклама по радіо чудово створює навколо подій (відкриття нового магазину, розпродаж, спеціальні пропозиції) атмосферу урочистості та актуальності;
 - легко внести зміни як до тексту реклами, так і в план її звучання в ефірі;
 - радіоаудиторії звичайно трохи молодше, ніж типові читачі газет, і тому більш охоче купує нові товари та послуги.
 Недоліки радіореклами:
 - деякі радіослухачі перемикають приймачі з однієї станції на іншу буквально щохвилини і особливо не люблять блоки реклами та оголошень;
 - якщо рекламний ринок великий, то ефірний час може бути дуже дорогим.
 - неможливість передачі візуальних образів. Але так як меблі виготовляються на замовлення, то їх все-рівно одразу і не побачиш. Навпаки, можна заінтригувати слухачів і запропонувати їм уявити свої меблі, таким чином використавши в радіо-рекламі навіть її недоліки. 
 Б) Реклама в пресі.
 Газети - ідеальний засіб рекламування для фірми, яка хоче мати широке коло клієнтів. Газети дозволяють передати клієнтам конкретну інформацію, таку як ціна, знижки, характеристика продаваного продукту іт.д.
 Місцеві щоденні і щотижневі газети дуже популярні серед малих і середніх підприємств саме завдяки великим накладами (реклама доходить до великого числа споживачів), щодо невеликої вартості газетної площі, а також можливості помістити оголошення відразу після його подачі і при необхідності оперативно змінити його зміст.
 Газети іншої спрямованості, що видаються, приміром, для національних меншин, членів тих або інших партій, ділових людей і т.д.,або ж так називані центральні газети дають можливість рекламодавцям донести свою інформацію до аудиторії, відібраної за якою-небудь ознакою.
 Переваги реклами в газетах: 
 а) на визначеній території небагато конкуруючих між собою місцевих газет, що полегшить вам вибір ЗМІ;
 б) місцева газета, як правило, має значний тираж, тобто доходить до більшого числа споживачів, чим інші місцеві ЗМІ. Типова газета, що займає в місті позиції монополіста, за даними фахівців, доходить до 65% дорослого населення міста;
 в) у читача рекламних оголошень у газеті більше часу на осмислення змісту оголошення, чим у випадку реклами по радіо чи телебаченню;
 г) у газетній рекламі ви можете, без шкоди для основного змісту, помістити карту або план, що показують, як добратися до вашої фірми, адреси інших приналежних вам магазинів, а також умови продажу;
 д) газети узагалі дуже еластичні в дії. Ваше оголошення з'явиться вномері через 1-3 дня після подачі, буквально в останню хвилину ви зможете внести зміни в зміст;
е) помістити оголошення в газети простіше і дешевше, ніж в інші ЗМІ. Крім того, зробивши один раз оригінал-макет, ви зможете користуватися ним багато разів.
 Недоліки газетної реклами:
 а) споживачі часто ігнорують газетну рекламу. У цьому сенсі теле- і радіореклама, а також реклама поштою будуть ефективнішими. У газеті ваше оголошення з'явиться по сусідству з цілою «купою» оголошень інших фірм. Більше того, досить складно виготовити газетне оголошення, що відрізняється від інших, щоб притягати погляд читача;
 б) читачі газет, як правило, зрілі особистості, які свої пристрасті до тих чи інших товарів змінюють менш охоче, чим аудиторія інших ЗМІ;
 в) іноді якість газетного тексту буває дуже низькою, через що губиться якість фотографій, тексту, можуть повністю зникнути деякі їх особливості;
 г) у типового сучасного читача менше часу на читання газет, ніж у читачів минулих років. Він швидко переглядає статті і лише мигцем - рекламу.
 Дослідження ролі газети дає можливість зробити деякі висновки: 
 - Через газету люди ототожнюють себе із суспільством у цілому.
 - Газета допомагає людині не почувати себе відірваним від інших, відірваним від світу, від місцевої громадськості.
 - Авторитет газети базується на надії, що її створили солідні люди, і газета в певній мірі несе відповідальність свою інформацію.
 - До газетної реклами в нас уже звикли. Вважається, що газетну рекламу можна використовувати негайно.
 - Завдяки широкому діапазону питань, освітлюваних у газетах, до них залучається увага значно більшого числа людей чим до іншого рекламного засобу.
 - Газетна реклама - найбільш економічний засіб. Життя газети в порівнянні з журналами відносно коротке.
Найпоширенішим рекламно-інформаційним виданням м.Мукачева є газета «Меркурій». Вона має низьку вартість, програму телепередач, останні новини, оголошення – тому й користується попитом серед населення міста. Ми пропонуємо розмістити рекламне оголошення фабрики «Реммеблі» саме в цій газеті. Розрахуємо вартість охоплення 1000 осіб рекламним зверненням, якщо оголошення, яке ми хочемо там розмістити, буде коштувати 225 грн.( 10*15;1,50 грн. за 1 кв.см. площі), а тираж газети складає 3500 примірників.
 О = 225 : 3500 * 1000 = 64,3 грн.
2. Рекламне звернення – засіб представлення інформації рекламодавця споживачеві, який має конкретну форму (текстову, візуальну, звукову, символічну та ін.) Не дивно, що у величезному та невпинному потоці інформації рекламне звернення, що представляє собою звичайний перелік переваг певного продукту, просто не буде помічене потенційними покупцями. Для того, щоб змусити когось прочитати або прослухати рекламне оголошення, у ньому повинно бути щось особливе і цікаве для споживача, при його розробці має виявлятися творча індивідуальність його творців.
 Рекламне звернення — це засіб, через який трансформуються цілі рекламодавця. Процес створення й виготовлення рекламного звернення складається з двох етапів — створення та виробництва (виготовлення). Стадія створення рекламного звернення об’єднує відповідні творчі процеси: написання тексту, ілюстрування й виготовлення попереднього або кінцевого варіанта рекламного звернення (макета). Вона закінчується затвердженням макета клієнтом (рекламодавцем) і вибором носія. 
 Основними рішеннями, які приймаються при безпосередньому формуванні рекламного звернення є тема і девіз реклами, її структура та форма, стиль рекламного звернення.
 Процес розробки рекламного звернення послідовно включає в себе визначення рекламної ідеї, побудову концепції та формування теми. Тема реклами повинна відповідати меті рекламної кампанії. Основою для розробки теми служать результати попередньо проведеного аналізу, котрий дозволяє оцінити переваги фірми і мотиви клієнтів з точки зору ринку. Необхідно добитися того, щоб клієнт запам’ятав хоча б назву продукту та фірму, пов’язав їх з найсуттєвішою рисою (властивістю, перевагою) та з основним мотивом для покупки.
 Рекламна тема знаходить своє вираження в яскравому заголовку – девізі, який ще називають рекламним слоганом. Рекламний слоган – це короткий лозунг або девіз, що відображає якість продуктів, обслуговування, напрямок діяльності фірми. Підраховано, що слоган читає у 5 раз більше людей у порівнянні з рекламним текстом. Тому в ньому споживач повинен бачити все, що його цікавить, а головне – вигоду даної рекламної пропозиції для себе особисто.
 Слоган може бути вдалим або невдалим, веселим та сумним, може принести як комерційний успіх, так і невдачу. У більшості випадків рекламний слоган має відповідати наступним вимогам: 
1. відповідність загальній темі реклами; 
2. лаконічність – короткі фрази легше запам’ятовувати; 
3. відсутність важковиговорюваних слів та словосполучень; 
4. використання, по можливості, оригінальної гри слів.
 Рекламну тему можна виразити не лише у вигляді слогана, але й за посередництвом рекламного образу. При розробці образу надзвичайно важливим є врахування символів та знаків. Коли зображено щось незрозуміле для людини, то вона не сприймає побачене. 
 При розробці рекламної теми, відповідних їй образу та девізу слід враховувати наступні моменти:
1. На протязі рекламної кампанії їх не можна змінювати, інакше можна заплутати споживачів, вони не зможуть запам’ятати назву фірми, продукт та його переваги. Слід врахувати, що до постійно змінної реклами ніхто не зможе звикнути, тому вона не досягне своєї мети. Модифікації в рекламі допускаються, але лише в межах даної рекламної теми; 
2. Чим частіше більше разів з’являється реклама, тим вища ймовірність того, що її запам’ятають і вона досягне мети, хоча часта поява рекламного оголошення не є обов’язковою умовою привернення уваги споживачів. Проте щоб не бути подавленою діями конкурентів, реклама повинна з’являтись досить часто. 
 Таким чином, вдало вибрана тема та відповідний девіз – це ключ до завоювання потенційного клієнта.
 Виходячи зі стадій рекламної діяльності, а також мети і характеристик рекламного впливу, в структуру рекламного звернення включаються такі елементи, як слоган, вступна частина, інформаційний блок, довідкові відомості, ехо-фраза. Даний поділ є досить умовним – в різних зверненнях можуть бути відсутні деякі елементи.
 Слоган, як правило, передує рекламному зверненню, він є одним з основних засобів привернення уваги та інтересу цільової аудиторії. Особливо важливо використовувати слоган при відсутності інших засобів, що привертають увагу – ілюстрацій, кольору.
 Вступна частина здебільшого розшифровує слоган. При теле- та радіорекламі цю функцію виконує вступна фраза. Вступна частина має бути максимально короткою, проте в неї необхідно закласти мотиви особистої вигоди споживача, новизну продукту, його унікальність, доступність та ін.
 Інформаційний блок, який ще називають основним текстом, виконує функції по заглибленню інтересу споживача до рекламного продукту, забезпечує комунікацію з потенційним споживачем за посередництвом детальної та достовірної інформації про товари або послуги, їх характеристики, особливості. Шляхом аргументації вигод, які отримає споживач внаслідок придбання рекламованого продукту, він покликаний сформувати бажання купити товар.
 Довідкові відомості включають чіткі дані про рекламодавця: фірмову назву, товарний знак, адрес, телефони та інші канали зв’язку.
 Рекламне звернення може завершувати ехо-фраза, яка дослівно або по змісту повторює слоган чи основний мотив звернення. Особливо ефективним її використання є в тому випадку, коли передається великий об’єм інформації.
 Перейдемо до створення рекламних звернень для досліджуваного нами підприємства для реклами на радіо та в газеті відповідно.
А) Реклама на радіо «Закарпаття FM». 
 Коли використовується радіо, необхідно враховувати такі чотири фактори: по-перше, повторювати рекламне звернення якомога частіше, по-друге, називати марку на початку передачі, по-третє, повторювати назву марки якомога частіше і, по-четверте, давати рекламне звернення на початку програми. 
 Головна вимога до рекламного звернення — воно має бути простим, чітким і не перевантаженим другорядними подробицями. Цей принцип поширюється і на мову рекламних звернень. Надто складна мова навряд чи примусить слухача (читача) витрачати час на її розшифровування. Слід завжди пам’ятати, що рекламне звернення створюється для людей, а не для описування виробу чи торгової марки.
 Скориставшись цими порадами пропонуємо розроблене рекламне звернення:
 «Шукаєте виробника меблів з яким би у Вас співпадали смаки ? 
 Фабрика «Реммеблі» - саме те, що Вам потрібно.
 Фабрика «Реммеблі» - це 30 років досвіду на ринку.
 Фабрика «Реммеблі» - це швидке виготовлення та доступні ціни.
 Наша адреса: місто Мукачево, вулиця Крилова, 70.
 Нехай Ваші меблі – будуть на Ваш смак !»
 Час для розміщення рекламного оголошення в ефірі ми пропонуємо в обід від 14 до 15 години, під час програми «Експрес привітань», коли слухачі влаштуються на робочих місцях або вдома за домашньою роботою і зможуть спокійно сприймати інформацію, та ввечері від 17 до 18 години, коли люди повертаються з роботи ( багато хто в автомобілі чи автобусі слухають радіо ). В вихідні дні досить одного прокручування рекламного ролика в обід в інтервалі від 14 до 15 години під час програми привітань.
Б) Реклама в газеті «Меркурій».
 Реклама в газеті дає можливість відобразити на рекламному оголошенні і певні візуальні образи. Зображальний матеріал має бути цікавим і зрозумілим аудиторії, безпосередньо пов’язаним із темою тексту, точним і достовірним щодо фактів.
 На нашому рекламному оголошенні буде зображений папа Карло, який майструє Буратіно. Ідея рекламного звернення полягає в тому, щоб донести споживачам, що як само папа Карло виготовив Буратіно на свій смак, так само і вони можуть отримати меблі, виготовлені на їх власний смак. 
 Текстова інформація рекламного звернення буде містити основну ідею, з якою будуть звертатися до споживачів, а також інформацію щодо місцезнаходження підприємства. Також відмітимо в рекламному оголошенні інформацію, що меблі виготовляються швидко, ціни на них помірні (це фактори, які за результатами проведеного нами дослідження «відлякують» споживачів), а фабрика «Реммеблі» має тривалий досвід в сфері виробництва меблів. Зразок рекламного оголошення, яке ми розробили, ми зобразимо в Додатку Е.
 Перейдемо до другої пропозиції досягнення місії фірми – до стратегії інтегративного росту.
 Інтегративний ріст передбачає розширення обсягів збуту, прибутку та/або ринкової частки підприємства внаслідок його об'єднання з постачальниками, торговими посередниками або конкурентами.
 Залежно від того, з ким об'єднується підприємство, виділяють такі види стратегій інтегративного росту:
 - пряма інтеграція;
 - зворотна інтеграція;
 - вертикальна інтеграція;
 - горизонтальна інтеграція.
 Стратегія прямої інтеграції передбачає об'єднання підприємства з торговельним посередником.
 Стратегія зворотної інтеграції передбачає об'єднання підприємства з постачальником матеріально-технічних ресурсів.
 Об'єднання зусиль постачальника, виробника і посередника називається вертикальною інтеграцією.
 Якщо передбачається розширення масштабів діяльності підприємства за рахунок об'єднання його зусиль з конкурентним підприємством, то така стратегія називається горизонтальною інтеграцією.
 Для ЗАТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі» ми пропонуємо стратегію горизонтальної інтеграції, тобто об’єднання з конкурентним підприємством. Найкращими пропозиціями в цьому випадку будуть підприємства-конкуренти «ТЕТ»(Тарасов) або «Астра», які мають позитивні відповіді на «мінуси» фабрики «Реммеблі» (місце, комунікація).
 На рівні товару досягнення місії вже буде узгоджуватися з партнером. Зокрема в рекламній кампанії можна буде використати лозунг типу: «Ми об’єднали наш досвід, задля досягнення єдиної цілі».

ВИСНОВКИ

Існує багато різних визначень маркетингової стратегії, в більшості з яких підкреслюється, що маркетингова стратегія забезпечує план дій підприємства для досягнення ринкової мети за допомогою найбільш ефективного використання маркетингових ресурсів, що є у нього.
 С.Гаркавенко, розвиваючи ідеї Ф. Котлера, визначає маркетингову стратегію як програму маркетингової діяльності фірми на цільових ринках, яка визначає принципові рішення для досягнення маркетингових цілей. Дослідник наголошує, що по суті маркетингова стратегія є планом досягнення маркетингових цілей і передбачає:
1. сегментування ринку – виділення окремих груп споживачів;
2. вибір цільових ринків – визначення цільових сегментів, на які фірма орієнтуватиме свою діяльність;
3. позиціонування товару на ринку – визначення місця товару серед товарів конкурентів;
4. визначення конкурентів – мішеней;
 5. визначення конкурентних переваг.
 В оцінці стратегії основою її вибору є ті критерії, які допомагають спрогнозувати ефективність стратегії в майбутньому і надійність після її впровадження. Даний процес рідко є простим, коли факти найчастіше не визначені, значення і пріоритети щодо цілей спірні, коли час стиснутий, і рішення повинні прийматися швидко. Кожна стратегія, що передбачується повинна оцінюватися з погляду бажаності, практичного застосування і комерційної життєздатності.
 Перший крок при оцінці стратегій полягає в уявленні, які цілі необхідно досягти. Частою причиною конфліктів в області прийняття рішень, зв'язаних зі стратегічним маркетинговим плануванням, є розходження цілей, наявність невідповідностей у розташовуваній інформації і різних поглядах на наслідки, що виникають після застосування можливих стратегій.
При оцінці ефективності маркетингової стратегії необхідно проаналізувати наступні елементи:
1. Цілі і місія підприємства. Будь-яка планована стратегія повинна відповідати місії і цілям компанії, а також узгоджуватися з її інвестиційними цілями, відповідати потенціалу підприємства, а також повинна брати участь у формуванні лояльності споживача.
2. Ступінь ризику. Ризик у даному випадку полягає в імовірності одержання менших доходів і в розмірах можливих витрат. Оцінка ступеню ризику є питанням, яке досить глибоко розроблено в науці, однак ніколи не можна зробити точну оцінку, оскільки взаємозв'язок між стратегією і результатом ніколи не буває абсолютно ясним, особливо це стосується довгострокових результатів, на які впливає невизначеність дій конкурентів з їх постійно мінливими бажаннями і переконаннями. 
3. Баланс портфеля. Існує необхідність збалансувати портфель товарів підприємства таким чином, щоб усі пропозиції фірми не зводилися до стагнуючих ринків.
4. Інвестиції. Потрібно оцінити необхідні інвестиції. Існують первинні витрати, зв'язані з входженням на ринок, і витрати, зв'язані зі збереженням частки ринку. Найпроблематичнішою є наявність достатньої кількості засобів. Якщо стратегія є бажаною, то повинна бути досягнута стратегічна відповідність між стратегією і поведінкою на ринку, між стратегією і внутрішніми можливостями і ресурсами. І нарешті, між стратегією і планами вищого рівня, оскільки з того моменту вона буде частиною ієрархії планів. Однак однієї відповідності недостатньо, і, крім цього, необхідно прорахувати можливі небажані наслідки.
 Однією з базових цілей підприємства (і водночас найважливішим маркетинговим показником) є підвищення ринкової частки фірми. Тому ряд маркетологів як основні критерії оцінки ефективності маркетингової стратегії підприємства виділяють два показника: ринкова частка підприємства і відносна ринкова частка підприємства.
 Однак ефективність маркетингових стратегій неможливо оцінити одним узагальнюючим показником, оскільки при оцінці необхідно враховувати специфіку кожного рівня. В сучасній літературі, як вітчизняній, так і іноземній немає загальноприйнятої методики щодо проведення оцінки маркетингових стратегій. Тому існує необхідність удосконалення алгоритму оцінки ефективності маркетингових стратегій, який складається з взаємопов'язаних етапів: збір інформації та її моніторинг, визначення маркетингових стратегій, оцінка їх ефективності, виявлення резервів маркетингових стратегій. Запропонований алгоритм був апробований при оцінці ефективності маркетингової стратегії АТЗТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі».
 В ході проведення даного аналізу ми обчислили показники рентабельності продажів, капіталу, активів. Також ми обчислили інтегральний показник ефективності використання ресурсів підприємства за аналізований період, який показав нам, що нормативи ефективності використання ресурсів, встановлені на стадії стратегічного маркетингу, не виконані на 7 %. Аналіз зовнішнього та внутрішнього маркетингового середовища, проведений нами в ході роботи, не виявив факторів, які можуть негативно вплинути на подальший розвиток діяльності підприємства. Тому ми внесли свої пропозиції, які на нашу думку, повинні підвищити рівень використання ресурсів фабрики «Реммеблі» і відповідно підвищити ефективність маркетингової стратегії даного підприємства.
 Таким чином, можна зробити наступний висновок.
 Оцінка ефективності маркетингової стратегії в умовах ринку дозволяє здійснювати гнучке реагування на зміни в сфері товарної, цінової, збутової, комунікаційної політики, вживати своєчасних заходів щодо коригування стратегії, розробляти дієві управлінські рішення щодо стратегічного маркетингового планування, сприяє підвищенню конкурентоспроможності підприємства.

СПИСОК ВИКОРИСТАНОЇ ЛІТЕРАТУРИ

1. Азоев Г.Л. Анализ деятельности конкурентов: Учебное пособие. – М.: ГАУ,2003. – 75с.
 2. Армстронг Г., Котлер Ф. Маркетинг. Загальний курс. – 5-е вид. – М., Санкт-Петербург, К.: Діалектика, 2001. – 653с.
 3. Ассэль Г. Маркетинг: принципы и стратегия. – М. : ИНФРА, 1999. – 804 с. 
 4. Афанасьев М.П. Маркетинг. Стратегия и практика фирмы. – М.:Финстатинформ, 2003. – 120с.
 5. Багиев Г.Л., В.М. Тарасевич, Х.Анн. Маркетинг: Учебник. – М.: Экономика,2002. – 703с.
 6. БаззелР.Д., Комс Д.Ф., БраунР.В. Информация и риск в маркетинге. – М.:Финстатинформ, 2003. – 95с.
 7. Балабанова Л.В. Маркетинг: Підручник. – 2-ге вид. перероб. і доп. – К.: Знання-Прес, 2004. – 645с.
 8. Балабанова Л.В., Холод В.В. Стратегічне маркетингове управління конкурентоспроможністю підприємства: Навчальний посібник. – К.: ВД «Професіонал», 2006. – 388с.
 9. Близнюк С.В. Маркетинг в Україні: проблеми становлення та розвитку. – К.: Політехніка, 2004. – 400с.
 10. Бородкіна Н.О. Маркетинг: Навч.посібник. – К.: Кондор, 2007. – 362с.
 11. Вествуд Дж. Маркетинговый план. – СПб.:Питер, 2001. – 256 с.
 12. Виссема Ханс. Стратегический менеджмент / Пер. с англ. под ред. Джарова Ю., Нуреева Р. М. - М.: "Финпресс", 2000. – 356с.
 13. Владимирська А., Владимирський П. Реклама: Навчальний посібник. – К.: Кондор, 2006. – 334с.
 14. Войчак А.В. Маркетингові дослідження: Навч.-метод. Посібник для сам ост.вивч.дисц. – К.: КНЕУ, 2001. – 119с.
 15. Войчак А.В. Маркетинговий менеджмент. – К. :КНЕУ, 1998. – 267 с.
 16. Гаркавенко С.С. Маркетинг. – К. : Лібра, 1998. – 382 с.
 17. Гольдштейн Г.Я. Стратегический менеджмент: Учебное пособие. – Таганрог: Изд-во ТРТУ, 2003. – 364с.
 18. Дэвид Креденс. Стратегический маркетинг. – М.: Вильямс, 2003. – 752 с.
 19. Джефкінс Ф. Реклама: Практ. Посіб.: Пер. З 4-ого англ..вид./ Доповнення і редакція Д.Ядіна. – К.: Т-во «Знання», КОО, 2001. – 456с.
 20. Дойль П. Маркетинговое управление и стратегии. Пер. с англ. – СПб: ПИТЕР, 1998. – 221с.
 21. Ефремов В.С. Стратегия бизнеса. – М. : Финпресс, 1998. – 192 с.
 22. Завьялов П.С., Демидов В.Е. Формула успеха. Маркетинг. – М.: Международные отношения, 2001. – 245с.
 23. Кириленко В.І. Мікроекономіка: Навч.посібник для студентів економ.спец.вузів. – К.: Таксон, 1998. – 334с.
 24. Клівець П.Г. Стратегія підприємства: Навчальний посібник. – К.: Академвидав, 2007. – 320с.
 25. Ковалев А.И. Маркетинговый анализ. – М.: Центр экономики и маркетинга, 2003. – 167с.
 26. Ковтун О.І. Стратегія підприємства. – Львів: Новий Світ-2000, 2006. – 388с.
 27. Котлер Ф., Армстронг Г., Сондерс Дж., Вонг В. Основы маркетинга. – М. : Вильямс, 1999. – 1055 с.
 28. Крапивин А.А., Сусанова А. Ж. Стратегический маркетинг. – М.: Економика, 2005. – 621 с.
 29. Куденко Н.В. Маркетингові стратегії фірми : Монографія. – К.: КНЕУ, 2002. – 245с.
 30. Куденко Н. Стратегічний маркетинг. – К. : КНЕУ, 1998. – 152 с.
 31. Кулішов В.В. Макроекономіка: основи теорії і практикум. Навчальний посібник для студентів вищих навчальних закладів освіти. – Львів: «Магнолія плюс», 2004. – 256с.
 32. Лук’янець Т.І. Маркетингова політика комунікацій: Навч.посібник. – К.: КНЕУ, 2004. – 524с.
 33. Лук’янець Т.І. Рекламний менеджмент. – К. : КНЕУ, 1998. – 273 с.
 34. Лук’янець Т.І. Рекламний менеджмент: Навчальний посібник. – 2-ге вид., доп. – К.: КНЕУ, 2003. – 440с.
 35. Мак-Дональд М. Стратегическое планирование маркетинга. – СПб. : ПИТЕР, 2000. – 276 с.
 36. Маркетинг для магістрів: Навч.посібник / За заг.ред. д.е.н., проф. М.М.Єрмошенка, д.е.н., доц. С.А.Єрохіна. – Том 1. – К.: Національна академія управління, 2007. – 604с.
 37. Маркетинг для магістрів: Навч.посібник / За заг.ред. д.е.н., проф. М.М.Єрмошенка, д.е.н., доц. С.А.Єрохіна: В 2-х томах. – Том 2. – К.: Національна академія управління, 2007. – 544с.
 38. Маркетинг: Підручник / В.Руделіус, О.М.Азарян, О.А.Виноградів та ін.: Ред.- упор. О.І.Сидоренко, П.С.Редько. – К.: Навчально-методичний центр «Консорціум із удосконалення менеджмент-освіти в Україні», 2005. – 422с.
 39. Мочерний В.Н. Економічна теорія: Навч.посіб. – К.: ВЦ «Академія», 2008. – 640с.
 40. Ноздрева Р.Б., Цыгичко Л.И. Маркетинг: как побеждать на рынке. – М. : Финансы и статистика, 1991. – 304 с.
 41. Обритько Б.А. Реклама і рекламна діяльність: Курс лекцій. – К.: МАУП, 2002. – 240с.
 42. Особливості маркетингової діяльності підприємства в сучасних умовах: Збірник матеріалів науково-практичного семінару присвяченому «Дню маркетолога». – Мукачево: МДУ, 2009. – 63с. 
 43. Пазуха М.Д., Ігнатович М.В. Реклама у підприємницькій діяльності: Навчальний посібник. – К.: Центр навчальної літератури, 2006. – 176с.
 44. Панкрухин А.П. Маркетинг. – М. : ИМПЭ, 1999. – 398 с.
 45. Парсяк В.Н. Маркетингові дослідження: Реком. МОН України як навч.посібник. – Херсон: Олді-плюс, 2004. – 200с.
 46. Пелішенко В.В. Маркетинговий менеджмент: Навчальний посібник. – К.: Центр навчальної літератури, 2—3. – 200с.
 47. Портер М. Стратегія конкуренції: Методика аналізу галузей і діяльності конкурентів. – К. : Основи, 1997. – 391 с.
 48. Примак Т.О. Маркетингові комунікації: Навчальний посібник. – К.: Ельга, Ніка-Центр, 2003. – 280с.
 49. Тарасенко Н.В. Економічний аналіз діяльності промислового підприємства. – Львів: ЛБІ НБУ, 2000. – 186с.
 50. Томпсон А.А., Стрикленд А.Дж. Стратегический менеджмент. – М.: Банки и биржи, 1998. – 575с.
 51. Скибінський С.В. Маркетинг. – К.: Львівська комерційна академія, 1997. – 328с.
 52. Скибінський С. Маркетинг. – Львів, 2000. – 640 с.
 53. Томпсон А.А., Стрикленд А.Дж. Стратегический менеджмент. – М. : Банки и биржи, 1998. – 575 с.
 54. Фатхутдинов Р.А. Стратегический маркетинг: Учебник для студентов ВУЗов. – М.: ЗАО Бизнес-школа «Интел-Синтез», 2000. – 640с.
 55. Циба Т.Є. Маркетингове планування: Реком. МОНУ як навч. Посібник для студентів ВНЗ/ Т.Є.Циба, М.І.Сокур, В.І.Баюра. – К.: Центр навчальної літератури, 2007. – 128с.
 56. Чернелевський Л.М. Економічний аналіз на підприємствах промисловості і торгівлі: Підручник. – К.: Пектораль, 2003. – 312с.
 57. Шершньова З.Є., Оборська С.В. Стратегічне управління. – К. : КНЕУ, 1999. – 384 с.
 58. Виробництво меблів – продуктивніше, з меншими витратами [Електронний ресурс]. – Режим доступу : www. derevo. info/info. php?i = 213&infocat = 12&info_rup = 77.
 59. Виробництво меблів - Меблеве виробництво. Дизайн меблів. Технологія виготовлення меблів [Електронний ресурс]. – Режим доступу : http// ardeya.com.ua/vyrobnyctvo-mebliv/mebleve-vyrobnyctvo/2/
 60. Україна: Лист про наміри, Київ, 16 липня 2010 року [ Електронний ресурс ]. – Режим доступу: http// zakon.rada.gov.ua/cgi-bin/laws/main.cgi?nreg =890_005.
 61. Юниор Интернет магазин компьютерной мебели. Компьютерные столы. Сучасні меблеві матеріали, або Із чого роблять меблі ... [Електронний ресурс]. – Режим доступу : www.unior.com.ua/article_106_2.html 

Додаток А

 АТЗТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі»
 Калькуляція на шафу дводверну розміром 2,1*0,8*0,55
 Назва 	 Сума затрат,грн..	
Плита ДСП ламінована 	420,66	
Плита ДВП	30,00	
Петля 	24,00	
Штанга овал.	10,00	
Штанготримач 	2,0	
Ручки 	9,40	
Опора 	1,00	
Конфірмати 	3,00	
Кромка поламід	2,80	
Проклейка кромкою ПВХ 0,5мм	38,00	
Проклейка кромкою ПВХ 2мм	120,00	
Заробітна плата з монтажем на місці 	60,00	
Нарахування на зарплату 40 %	24,00	
Електроенергія 	10,00	
Амортизація 	7,00	
Обов’язкові платежі 	20,00	
Транспортні послуги	40,00	
Дизайнерські послуги	40,00	
Собівартість 	859,00	
Прибуток 15 %	128,00	
Оптова ціна	987,00	
Єдиний податок 10 %	99,00	
Відпускна ціна 	1086,00	

Додаток Б

 АТЗТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі»
 Калькуляція на тумбочку приліжкову розміром 0,4*0,4*0,6
 Назва 	 Сума затрат, грн.	
Плита ДСП	80,00	
Кромка	3,00	
Петля 2шт.	2,80	
Ручка 	2,50	
ДВП	3,60	
Інша фурнітура	3,00	
Зарплата 	30,00	
Нарахування на зарплату 	10,00	
Електроенергія 	5,00	
Амортизація 	5,00	
Обов’язкові платежі	3,00	
Собівартість 	147,90	
Прибуток 	28,10	
Оптова ціна	176,00	
Єдиний податок	17,00	
Відпускна ціна	193,00	

 Додаток В

 АТЗТ «Мукачівська фабрика «Реммеблі»
 Калькуляція на стіл розміром 1,2*0,8*0,75
 Назва 	 Сума затрат, грн.	
Плита ДСП ламінована	83,20	
П/м тв.листів	60,00	
Стяжки 	25,00	
Кант 	20,00	
Лак 	15,00	
Фурнітура 	8,00	
Зарплата 	40,00	
Нарахування на зарплату	12,00	
Електроенергія 	5,00	
Амортизація 	8,00	
Фабричні рисунки	20,00	
Собівартість 	296,2	
Прибуток 5 %	15,00	
Оптова ціна 	311,20	
Єдиний податок	30,00	
Відпускна ціна	340,00	
Размещено на Allbest.ru